Єдиний унікальний номер 725/2214/24
Номер провадження 6/725/26/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді Піхало Н.В.

за участю секретарю судового засідання ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці заяву ОСОБА_2 до Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Сидорчук Марії Іванівни про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування поданої заяви вказував, що державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області в межах виконавчого провадження № 11388746 винесено постанову від 12 лютого 2019 року, якою встановлено на нього тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон.

Разом з тим, вважає дану постанову незаконною та такою, що суперечить нормам чинного законодавства, оскільки він не створював ніякої загрози загальному порядку та не був учасником жодних правопорушень й відповідно завжди виконував закони України. Вказував, що ніколи не переховувався від сплати аліментів та за місцем реєстрації не проживає більше 27 років й відповідно не був належним чином повідомлений про наявність заборгованості по сплаті аліментів, а державним виконавцем не було вжито визначених законом заходів щодо встановлення місця його проживання, а також місця роботи, зважаючи на те, що на час відкриття виконавчого провадження він працював офіційно й відповідно аліменти могли бути відраховані з його заробітку. Вважає, що виконавець навмисно не сповістив його про борг й відповідно такими діями штучно створив умови для утворення заборгованості та подальшого накладення на нього обмежень. Вважає, що в його діях відсутній умисел на ухилення від сплати аліментів та утворення боргу.

Крім того зазначав, що виїзд за кордон є необхідним для нього з особистих та професійних причин, він має заплановані поїздки, які є важливі для розвитку його бізнесу та особистого життя й відповідно встановлені обмеження у праві на виїзд шкодять його інтересам.

Посилаючись на вказане, просив накладене на нього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України скасувати.

У додаткових пояснення суду вказав, що при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження йому стало відомо про винесення державним виконавцем постанови про накладення на нього штрафу, а також про арешт коштів боржника та блокування рахунків й відповідно вважає дані постанови незаконними та постановленими без наявності достатніх доказів його вини в утворенні боргу за аліментами, а тому просив й дані постанови скасувати.

В судове засідання заявник не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності та просив подану ним заяву задовольнити в повному обсязі та скасувати постанову державного виконавця про накладення на нього тимчасової заборони на виїзд за кордон.

Представник Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Сидорчук М.І. в судове засідання не з`явилася, подала на адресу суду відзив, в якому зазначила, що оскільки заявник борг по сплаті аліментів не погасив в повному обсязі й відповідно за ним рахується заборгованість в розмірі 12 049,73 грн. підстави для скасування постанови відсутні. Також у поданому відзиві просила провести розгляд справи у її відсутності.

Зважаючи на подані учасниками заяви про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наданих учасниками доказів та без проведення фіксації судового засідання.

Дослідивши зміст заяви про скасування тимчасового обмеження, а також наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зокрема, з матеріалів справи убачається, що на примусовому виконанні державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Сидорчук М.І. перебуває виконавче провадження з примусового виконання рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 жовтня 2006 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (виконавчий лист № 2-1091 від 23 жовтня 2006 року), яке надійшло до примусового виконання 6 листопада 2006 року.

В подальшому, постановою державного виконавця від 7 листопада 2006 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного рішення суду та дана постанова направлена за адресою місця реєстрації боржника, АДРЕСА_1 , яке зазначено заявником й у поданій заяві.

Оскільки в ході виконання рішення суду було встановлено, що за вищевказаною адресою боржник не проживає, ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 січня 2010 року боржника ОСОБА_2 оголошено у розшук та постановою виконавця від 14 жовтня 2010 року було зупинено виконавче провадження.

В подальшому, постановою державного виконавця від 29 жовтня 2017 року поновлено виконавче провадження та прийнято до виконання Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області .

12 лютого 2019 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Сидорчук М.І. враховуючи, що з дня пред`явлення виконавчого документу до виконання у ОСОБА_2 утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 29 775 грн., сукупний розмір якої згідно розрахунку від 21 березня 2021 року за період з 31 липня 2006 по 21 березня 2019 року перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, на підставі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а.с. 65-66), а в подальшому були винесені також обмеження управі керування транспортними засобами та у праві користування зброєю.

Крім того, постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 11 лютого 2020 року накладено арешт на кошти боржника та звернено стягнення на кошти у рахунок погашення боргу на суму 35 000 грн.

В подальшому, оскільки рішення суду та погашення боргу по сплаті аліментів боржником не виконувалося й відповідно сума боргу станом на вересень 2021 року становила 55 946, 65 грн., державним виконавцем 7 вересня 2021 року накладено арешт на кошти боржника (а.с.50-51).

16 вересня 2021 року, у зв`язку із невиконання рішення суду та не погашенням боргу державним виконавцем 16 вересня 2021 року винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 40 175 грн. 85 коп.( а.с. 75-76).

Станом на 9 травня 2021 року (досягнення дитиною повноліття) борг ОСОБА_2 по сплаті аліментів становив 80 351 грн. 70 коп.

Крім того, з матеріалів справи убачається, що у вересня 2021 року на адресу виконавця надійшов адвокатський запит, в якому вказано, що боржник проживає АДРЕСА_2 , а тому виконавцем винесено постанову про передачу матеріалів ВП за місцем проживання боржника та на підставі постанови від 30 вересня 2021 року ВП прийнято до виконання Дніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Камянське Дніпропетровської області ( а.с. 48-49).

В подальшому, постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Камянське Дніпропетровської області від 4 жовтня 2021 року дане виконавче провадження передано до Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області та прийнято до провадження 18 жовтня 2021 року.

29 жовтня 2021 року постановою державного виконавця звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника та виконавчі документи передані на виконання ФОП ОСОБА_4 із вказівкою здійснення відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства із зазначенням відповідних реквізитів та загальної суми боргу 128 562,72 грн. (а.с.67-68).

10 листопада 2022 року державним виконавцем скасовано постанову про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортним засобом.

21 вересня 2023 року постановою державного виконавця звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника та виконавчі документи передані на виконання за місцем роботи боржника до ТОВ ТК «Дніпротранснафта», оскільки згідно наданої боржником довідки він з 8 вересня 2023 року працює в даному підприємстві на посаді водія. Борг станом на 21 вересня 2023 року зі сплати аліментів становив 35 082 грн. 86 коп., а загальний борг по ВП 83 293 грн. 88 коп.(а.с. 71-72).

Таким чином, з матеріалів справи убачається, що погашення заборгованості почало здійснюватися заявником після встановлення офіційного місця роботи боржника та вжиття виконавцем заходів щодо звернення стягнення боргу із заробітної плати та направлення виконавчих документів по місцю роботи ОСОБА_2 , тобто за відсутності факту добровільної сплати боргу.

А тому, зважаючи на вказане, часткова сплата боргу шляхом стягнення із заробітної плати, з огляду на загальну суму боргу, що підлягає стягненню, та не проведення боржником жодних виплат впродовж тривалого часу, не може слугувати достатньою підставою на підтвердження належного виконання рішення суду.

При цьому, станом на день розгляду справи борг ОСОБА_2 по сплаті аліментів становить 12 049,73 грн., що підтверджується наданим виконавцем розрахунком та існування боргу не спростовано заявником й відповідно ним не надано суду доказів повного погашення заборгованості.

Також, з матеріалів справи убачається, що незважаючи на те, що у вересня 2021 року на адресу виконавця надійшов адвокатський запит, в якому вказано, що боржник проживає АДРЕСА_2 й відповідно було винесено постанову про передачу матеріалів ВП за місцем проживання боржника та в подальшому у 2021 році та 2023 році подавалися виконавцю уточнюючі дані про боржника, що свідчить про те, що боржнику було відомо про стягнення боргу по сплаті аліментів та про наявність виконавчого провадження, останній ні судове рішення, ні постанову про відкриття виконавчого провадження, ні постанови про встановлення обмежень та накладення штрафів не оскаржував, а також не звертався із заявою про поновлення строків на їх оскарження.

Зокрема, звертаючись до суду із заявою про скасування обмеження у праві виїзду за кордон заявник вказував, що про відкриття виконавчого провадження та про вчинення відповідних виконавчих дій йому не було відомо, постанов про відкриття провадження він не отримував, а отже не ігнорував вимоги державного виконавця щодо сплати боргу та виконання рішення про стягнення з нього аліментів й відповідно не ухилявся, а тому просив скасувати встановлені обмеження.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

При цьому, частиною 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Як встановлено судом, у зв`язку із наявністю у ОСОБА_2 боргу зі сплати аліментів, 12 лютого 2019 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Сидорчук М.І. враховуючи, що з дня пред`явлення виконавчого документу до виконання у ОСОБА_2 утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 29 775 грн., сукупний розмір якої згідно розрахунку від 21 березня 2021 року за період з 31 липня 2006 по 21 березня 2019 року перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, на підставі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а.с. 65-66), а в подальшому винесені обмеження у праві керування транспортними засобами та у праві користування зброєю.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України було застосовано саме державним виконавцем на підставі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», як захід забезпечення виконання рішення суду про стягнення з нього заборгованості по сплаті аліментів в сумі 29 775 грн., сукупний розмір якої згідно розрахунку від 21березня 2021 року за період з 31 липня 2006 по 21 березня 2019 року перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

При цьому, порядок встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України визначено як положеннями ст. 441 ЦПК України, так й нормами Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких дане обмеження встановлюється зокрема, державними виконавцями в рамках примусового виконання судових рішень.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 441 ЦК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Частинами ч.ч. 5-7 ст. 441 ЦПК України визначено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Також слід зазначити, що згідно приписів ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Скасування застосованих обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Судова ж практика, в свою чергу, при вирішенні питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України в порядку ст. 441 ЦПК України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Як вже було встановлено судом, тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України було застосовано саме державним виконавцем на підставі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», як захід забезпечення виконання рішення суду про стягнення з нього заборгованості по сплаті аліментів в сумі 29 775 грн., сукупний розмір якої згідно розрахунку від 21березня 2021 року за період з 31 липня 2006 по 21 березня 2019 року перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Таким чином, оскаржуване тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України було застосовано до ОСОБА_2 не в порядку ст. 441 ЦПК України, а в рамках примусового виконання рішення суду в межах виконавчого провадження згідно вимог ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», що виключає процесуальну можливість розгляду поданої ОСОБА_2 заяви в порядку ст. 441 ЦПК України, оскільки спірне обмеження не встановлювалося судом.

При цьому, згідно вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду ( ст.. 448 ЦПК України).

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України заявник не позбавлений можливості звернення до суду із відповідною скаргою на дії державного виконавця, зокрема в частині дотримання вимог ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні постанови про накладення обмеження у праві виїзду за межі України, а також й інших постанов державного виконавця, винесених в рамках виконавчого провадження, зокрема постанов про накладення штрафу, а також про арешт коштів боржника та блокування рахунків тощо, яка подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції ( ст. 448 ЦПК України).

Таким чином, з огляду на вищевказане, підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 про скасування обмеження у праві виїзду за кордон в порядку та з підстав, визначених ст. 441 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 441, 447-450 ЦПК України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її підписання.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н.В. Піхало