ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1865/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №708/102/24 Категорія: 310010000 Попельнюх А.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.

секретар Широкова Г.К.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача на заочне рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 27.02.2024 (повний текст складено 27.02.2024, суддя в суді першої інстанції Попельнюх А.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

у січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що починаючи з 2020 року через розбіжності у поглядах на життя відносини між сторонами були поганими, у зв`язку із чим вони припинили спілкування як подружжя, шлюбні відносини між ними фактично припинилися, проживали окремо один від одного, спільне господарство не вели. Після початку повномасштабного вторгнення рф до України відповідач залишилась проживати на окупованій частині України, а позивач переїхав разом зі своєю цивільною дружиною до с. Рацеве Чигиринської ТГ Черкаського району, де наразі проживає як внутрішньо переміщена особа.

Вказує, що збереження шлюбу з відповідачем обмежує його у правах на укладення шлюбу з іншою жінкою, з якою він фактично перебуває у шлюбних відносинах та в яких у нього має народитися дитина. Тому просив суд шлюб з відповідачем розірвати.

Заочним рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 27.02.2024 позовні вимоги задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22.03. 2003 року Бахмутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, актовий запис № 113, розірвано. Рішення суду мотивовано тим, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо один від одного та позивач наразі проживає цивільним шлюбом із іншою жінкою, що безумовно свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально і сім`ю зберегти неможливо.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подала через поштове відділення до суду 29.10.2024 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права,неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування вказує на те, що про дату та час розгляду справи вона належним чином не була повідомлена, повісток про явку до суду не отримувала, чим було порушено її право на захист ї надання свідчень та подання клопотання до суду про надання строку на примирення сторін. Наголошує на тому, що сторони постійно підтримують зв`язок, регулярно спілкуються по телефону, позивач неодноразово приїздив до неї в Тернопільську область, де вона на той час проживала, востаннє це було восени 2023 року. Зазначає, що позивач ввів суд в оману, вказавши місцем її проживання іншу адресу. Також вказує на те, що справу розглянуто неповноважним складом суду з порушенням підсудності розгляду справи.

Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що 22.03.2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований Бахмутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, актовий запис № 113. Від шлюбу сторони дітей не мають.

Позивач порушує перед судом питання про розірвання шлюбу, оскільки фактично шлюбні відносини між сторонами є припиненими, отже шлюб став формальним.

Наявні у справі правовідносини між сторонами, які виникли на підставі викладених вище фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Частиною 1 статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно роз`яснень п.4 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу.

В пункті 10 цієї постанови Пленуму вказано, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання

шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Судом першої інстанції встановлено, що на час вирішення спору подружні відносини між сторонами фактично припинилися, вони проживають окремо, а збереження шлюбу не відповідає інтересам подружжя, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, позицією позивача щодо заявлених позовних вимог.

Одночасно згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.

Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України.

Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Беручи до уваги те, що ні у заяві про перегляд заочного рішення, ні в апеляційній скарзі на рішення місцевого суду ОСОБА_2 не обґрунтовувалась необхідність надання строку на примирення подружжя, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 не бажає зберігати подружні відносини із заявником та вказує, що вже тривалий час проживає з іншою жінкою з якою в них має народитися дитина, доводи відповідача про порушення його права на призначення подружжю строк для примирення є безпідставними.

Отже суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу, оскільки подальше його збереження суперечило б інтересам позивача та могло свідчити про примушування особи до шлюбу проти його волі, що заборонено законодавством.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторони підтримують подружні стосунки колегія суддів взяти до уваги не може, оскільки позивач вказані обставини заперечує та на час ухвалення судового рішення позов підтримував повністю.

За таких обставин висновок суду про наявність підстав для розірвання шлюбу є правильним.

Апеляційний суд також не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо позбавлення судом відповідача можливості звернення до суду з клопотанням про надання строку на примирення, оскільки судом встановлено, що позивач наполягаючи на розірванні шлюбу, вказував в позові, що не бажає примирення.

Згідно до чинного законодавства України, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, оскільки вступ в шлюбні відносини є актом вільного волевиявленні особи і примушування особи з боку держави щодо перебування у шлюбних відносинах поза її волею є порушенням основних прав і свобод людини.

Апеляційний суд відхиляє, як підстави для скасування рішення суду, доводи апеляційної скарги про те, що про розгляд справи скаржника не було повідомлено належним чином, виходячи з такого.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 01.01.2024 на запит суду першої інстанції адресою реєстрації місця проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , яке знаходиться на тимчасово окупованій території (а.с.14).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце слухання даної справи судом першої інстанції відповідач належним чином була повідомлена, що підтверджується оголошенням про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої не відоме, на сайті Судової влади України (а.с. 20).

З огляду на вищезазначене, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про порушення районним судом норм процесуального права щодо розгляду справи за її відсутності.

Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про непідсудність даної цивільної справи Чигиринському районному суду з огляду на наступне. Відповідно до ч.2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався вищевказаною нормою права, а відсутність апеляційного оскарження жодною із сторін ухвали про відкриття провадження у даній справі від 02.02.2024 з підстав порушення правил підсудності даного спору місцевому суду свідчить про законність та обґрунтованість вказаного процесуального рішення суду першої інстанції.

При цьому, згідно до вимог ч.2 ст. 376 ЦПК України вбачається, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого в даному випадку колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів вбачає, що у апеляційній скарзі не наведено належних підстав для скасування рішення суду з інших підстав, окрім вищезазначених, оскільки не вказано про дійсний намір відповідача зберегти шлюб, і що для цього беззаперечні підстави.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 27.02.2024у даній справі слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати за апеляційний перегляд справи слід залишити за скаржником у зв`язку з відхиленням вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу відхилити.

Заочне рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 27.02.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи залишити за скаржником.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 27.11.2024.

Суддя-доповідач

Судді