РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2024 року Херсонській міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шестакової Я.В.

за участю секретаря Капінус О.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Іванова С.С.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в грудні 2020 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення в порядку регресу комунальних послуг на утримання квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він та його колишня дружина - ОСОБА_3 є співвласниками вищезазначеної квартири. В порядку поділу майна подружжя кожному на праві власності належить по частині. ОСОБА_3 розпорядилася належною їй часткою у праві власності шляхом укладення з відповідачем договору довічного утримання. В квартирі проживає позивач, його колишня дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 . За сплачені комунальній послуги відповідач відшкодовує йому 50 відсотків їх вартості, але враховуючи проживання трьох осіб, ОСОБА_1 вважає, що відповідач повинен сплачувати йому 2/3 частин комунальних послуг в тому числі і за площу, яку займає ОСОБА_3 . Таким чином просить стягнути з відповідача 8 587 грн в порядку регресу за сплачені ним комунальні послуги за період з 2018 по 2020 рік.(газ, водопостачання та електроенергію).

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.12.2021 року до участі у справі в якості третьої особи залучено - ОСОБА_3 .

10.03.2021 року на адресу суду надійшов відзив в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав необґрунтованості, оскільки він регулярно з моменту набуття права власності на частину квартири, сплачує 50 відсотків всіх комунальних послуг, переоформивши на себе розрахункові книжки.

14.07.2021 року позивачем надано заяву про збільшення позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача 10 597,98 грн вартості сплачених комунальних послуг за період з 2018 року по 2021 рік.

Позивач та його представник в судове засідання з?явилися, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання з?явився, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у відзиві.

Сторони не заперечували та визнали ту обставину, що за спірний період сплачували комунальні послуги у розмірі по 50% кожен відповідно до своїх часток у праві спільної часткової власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , власниками якої вони є.

Третя особа в судове засідання не з?явилася, в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без участі за наявними у справі доказами.

Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов наступного висновку.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Із змісту позовних вимог вбачається, що позов стосується відшкодування позивачу вартості сплачених комунальних послуг з розрахунку трьох проживаючих осіб по 33,33 % з кожного, враховуючи заняття відповідачем та третьою особою двох найбільших з трьох кімнат квартири.

Судом встановлено, що згідно рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 11.02.2016 року №668/13275/14-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 12.07.2016 року у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в порядку поділу майна подружжя виділено по частині квартири за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.8-14)

На підставі договору довічного утримання укладеного 06.08.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шевченко Н.В. за реєстровим № 2217, ОСОБА_1 є власником частини вищезазначеної квартири, що також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.08.2018 року індексний номер витягу: 133358092 (а.с.15-16)

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №478206, власником частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 також є ОСОБА_1 . (а.с. 233-235)

Факт оплати відповідачем 50 відсотків вартості комунальних послуг, як власником частини квартири, позивачем не оспорюється.

Згідно частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із положеннями статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Стаття 360 ЦК України передбачає зобов`язання співвласника, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, тобто нести витрати, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані.

Якщо хтось із співвласників відмовиться брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Таким чином, кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які виконали солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування у рівній частці (право зворотної вимоги - регрес).

Відповідно до частини першої статті 316, частин першої, другої статті 317ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Судом установлено, що сторони є співвласниками спірної квартири по частині і, відповідно до закону, зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у рівних частинах у строки, встановлені договором або законом.

Верховний Суд в постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 461/14558/14-ц (провадження № 61-13870св18) зазначив, що «переглядаючи справу, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки вказана квартира є спільною сумісною власністю відповідачів без визначених часток, заборгованість, яку останні допустили, підлягає стягненню в солідарному порядку, і лише в разі визначення часток, кожен з відповідачів відповідав би за наявну заборгованість пропорційно до своєї частки в квартирі».

Положеннями частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до частини 1статті 76 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з положень ч. 1ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом не встановлено, та суду не надано відповідних доказів визначення порядку користування спірною квартирою між співвласниками з відхиленням від належних часток у праві власності, отже підстави відступати від рівності сторін щодо несення тягаря утримання квартири в частині сплати комунальних послуг - відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки, відповідач , як співвласник квартири, виконує свої зобов`язання щодо сплати за житлово-комунальні послуги в розмірі 50 відсотків всіх комунальних витрат, що позивачем не оспорюється, судом не встановлено порушення з боку відповідача прав та інтересів позивача, які б виразились у понесенні збитків, пов`язаних з оплатою житлово-комунальних послуг, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд приходить до висновку, що всупереч вказаним вимогам закону, з боку позивача не підтверджені належними доказами вимоги позову стягнення з відповідача сум по сплаті комунальних послуг та утримання майна в порядку регресу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,12,13, 19,76-77, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 274, 354 ЦПК України, ст.ст.216,317,322,356,360 ЦК України суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.03.2024 року

Суддя Я.В. Шестакова