Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді -Букіної О.М.,

при секретарі-Кавун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», Приватного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

30.10.2023 до суду звернувся позивач в особі представника - адвоката Дем`янюка Віктора Пилиповича з даним позом, у якому просить визнати недійсним Договір відступлення серія та номер 1035-Ф від 16.03.2018, укладений між ТОВ «Росвен Інвест Україна» та ПАТ «Банк Форум», з моменту його укладення, а також стягнути з відповідачів на його користь судові витрати.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 14.04.2008 позивач уклав Кредитний договір з ПАТ «Банк Форум», за яким отримав споживчий кредит на придбання автомобіля у розмірі 28710 дол. США на строк по 14.04.2015.

Боргове зобов`язання за вказаним Кредитним договором забезпечено Договором застави від 14.04.2008, предметом застави виступив автомобіль Skoda Octavia Tour 2008 року випуску, власником якого є позивач.

Станом на 19.08.2014 у позивача виникла заборгованість з оплати кредиту та ПАТ «Банк Форум» звернувся до суду з позовом до нього й поручителя про дострокове повернення поточної та простроченої заборгованості по кредитному договору, а також сплату пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2015 №755/21903/14-ц ухвалено стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 9263,95 дол. США та пеню в розмірі 6738,32 грн.

Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження від 15.02.2016 вказане рішення суду виконано повністю, отже жодних боргових зобов`язань позивач перед ПАТ «Банк Форум» не має.

Наслідком дострокового стягнення з позичальника кредитних коштів у зв`язку з порушенням умов кредитного договору є припинення дії останнього, а також договору застави автомобіля, придбаного на кредитні кошти.

Проте, ПАТ «Банк Форум» у 2016 році звернулося до суду про стягнення з ОСОБА_1 неіснуючої заборгованості за кредитним договором №0159/08/01-Anew від 14.04.2008.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.11.2016 у справі №755/11008/16-ц у задоволенні позову відмовлено, мотивуючи тим, що позивачем безпідставно пред`явлені вимоги до відповідача, оскільки на час виникнення спору відповідачем як позичальником у повному обсязі виконано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2015 №755/21903/14-ц та погашено заборгованість по кредитному договору у розмірі 126857,43 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.04.2017 у справі №755/9104/16-ц задоволено позов ОСОБА_1 та скасовано запис, внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, про приватне обтяження на автомобіль останнього Skoda Octavia Tour, мотивуючи тим, що зобов`язання по договору застави транспортного засобу припинено у зв`язку з повним виконання договірних зобов`язань.

12.09.2023 позивачу стало відомо про існування Договору відступлення серія та номер 1035-Ф від 16.03.2018, укладеного між ТОВ «Росвен Інвест Україна» та ПАТ «Банк Форум», за умовами якого ПАТ «Банк Форум» відступив право вимоги ТОВ «Росвен Інвест Україна» за Кредитним договором, зобов`язання по якому позивач виконав у повному обсязі.

Даний Договір відступлення укладений незаконно, після припинення дії Кредитного договору його повним виконанням та станом на дату укладення Договору відступлення зобов`язання не існували.

У зв`язку з цим просить позов задовольнити.

30.10.2023 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 31.10.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу у 15-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали суду подати суду відзив на позов.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України вважає за можливе здійснювати судовий розгляд за наявними в справі доказами.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2015 №755/21903/14-ц позов ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 , ТОВ «Українська комерційна компанія «Еталон-Автобудсервіс» задоволено.

Стягнуто солідарно з відповідачів по вказаній справі на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за Кредитним договором №0159/08/01-Anew від 14.04.2008 у розмірі 9263,95 дол. США та пеню в розмірі 6738,32 грн, що разом складає 126857,43 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.11.2016 у справі №755/11008/16-ц у задоволенні позову ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 , ТОВ «Українська комерційна компанія «Еталон-Автобудсервіс» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

У рішенні суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно пред`явлені вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором №0159/08/01-Anew від 14.04.2008, оскільки на час виникнення цього спору відповідачем як позичальником у повному обсязі виконано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2015 у справі №755/21903/14-ц та погашена заборгованість у розмірі 126857,43 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.03.2017 у справі №755/11008/16-ц рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.11.2016 залишено без змін.

Постановою Касаційного цивільного суду Верховного суду від 08.08.2019 у справі №755/11008/16-ц рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17.11.2016 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01.03.2017 залишено без змін.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.04.2017 у справі №755/9194/16-ц задоволено позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чернокур Олена Михайлівна про скасування запису, внесеного до реєстру обтяження рухомого майна, задовольнити.

Скасовано в Реєстрі обтяжень рухомого майна запис №7026209 від 15.04.2008 про заборону на відчуження транспортного засобу - автомобіля «Шкода Октавія», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер об`єкта НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , та зміни до цього обтяження від 04.04.2013, внесені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур Оленою Михайлівною на підставі Кредитного договору №0159/08/01-Anew від 14.04.2008 між Акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступником прав та обов`язки якого виступає Публічне акціонерне товариство «Банк Форум») та ОСОБА_1 .

В основу рішення покладено таке обґрунтування: як з`ясовано судом та підтверджується наявними у справі доказами, позивачем в повному обсязі виконано зобов`язання перед ПАТ «Банк Форум», які виникли на підставі Кредитного договору №0159/08/01-Аnew від 14.04.2008, ці обставини встановлені рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17.11.2016, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01.03.2017, про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська комерційна компанія «Еталон - Автобудсервіс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому в розрізі даного спору встановлені судом обставини мають приюдиційне значення для вирішення даного спору по суті з урахуванням положень ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06.12.2022 у справі №760/22968/21 позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено.

Визнано виконавчий напис № 29969 від 18.03.2021, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 0159/08/01-Anew від 14.04.2008, таким, що не підлягає виконанню.

У мотивувальній частині рішення вказано: з виконавчого напису вбачається, що ПАТ «Банк Форум» відступив право вимоги за кредитним договором № 0159/08/01-Anew від 14.04.2008 згідно з договором № 1035-ф про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 16.03.2018 до ТОВ «Росвен Інвест Україна».

Під час розгляду даної справи суд враховує положення ч.4 ст.82 ЦПК України, згідно з яким обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Разом із цим, на підставі повного, всебічного, ретельного аналізу матеріалів справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно зі ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін і диспозитивність.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись із позовом, що розглядається судом у даній справі, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», Приватного акціонерного товариства «Банк Форум» представник позивача обрав такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів особи, як визнання договору недійсним.

Отже предметом позову є визнання недійсним Договору відступлення серія та номер 1035-Ф від 16.03.2018, укладеного між ТОВ «Росвен Інвест Україна» та ПАТ «Банк Форум», з моменту його укладення.

Таким чином предметом доказування у даній справі є обставини, які можуть бути підставою для визнання недійсним вказаного вище договору.

Судочинство у цивільному судочинстві здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Пунктами 2, 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено такі обов`язки учасників справи як сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

За ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази, на підставі яких здійснюється судовий розгляд, підлягають оцінці судом на предмет відповідності критеріям належності, допустимости, достовірності та достатності.

За ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (допустимість доказів). Обставни справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

За ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, у позові вказано, оспорюваний правочин укладено з порушенням публічного порядку, адже він спрямований на порушення майнових прав позивача, а саме на безпідставне стягнення з позивача неіснуючого боргу, правочин укладено під впливом помилки та обману однієї зі сторін і підлягає визнанню недійсним.

Положеннями ст.81 ЦПК України визначено обов`язок доказування і подання доказів

Так, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Згідно зі ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

За ст.95 ЦПК України письмові докази - це документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно зі ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Виходячи з положень п.3 ч.2 ст.16 ЦК України захист прав та законних інтересів здійснюється, зокрема, шляхом визнання правочину недійсним.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів встановлені статтями 215, 216 ЦК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин 1-3, 5 ст.203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів.

Положеннями ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Отже, вирішуючи спір про визнання договору недійсним, суд має встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання такого правочину недійсним на момент його вчинення, а тому для з`ясування наявності чи відсутності таких обставин, суд повинен дослідити оспорюваний договір та надати йому правову оцінку.

Позивач, звертаючись до суду із позовом про визнання договору недійсним, не надає суду оригінал або належним чином засвідчену копію такого договору для безпосереднього дослідження та оцінки судом як доказ фактів і обставин, що обґрунтовують позовні вимоги.

Також стороною позивача не заявлено у встановленому законом порядку клопотання про витребування доказу судом, у разі існування складнощів з тим щоб самостійно подати даний доказ.

Тягар доказування у цивільному судочинстві покладено на позивача.

Підстав звільнення від доказування, передбачених ст.82 ЦПК України, у даному випадку також не встановлено.

Необхідно підкреслити, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Посилання на оспорюваний договір у судових рішеннях, наданих позивачем як докази, не забезпечує дотримання вимоги, у першу чергу, безпосередності під час дослідження доказів судом.

Крім цього, суд взагалі позбавлений можливості встановити зміст оспорюваного правочину, його необхідні реквізити, інші істотні умови, які стосуються підстав та порядку його укладення, що входить в предмет доказування у даній справі.

Суд, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності, здійснює судовий розгляд на підставі доказів, наданих сторонами справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Передбачені законом винятки з цього правила у даній справі відсутні.

Недійсність договору як приватно-правова категорія покликана не допускати або присікатаи порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Такий висновок зроблено Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду Верховного суду у постанові від 05.09.2019 у справі №638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Відповідно до ст. 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є:

1.пред`явлення позову однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою;

2.наявність підстав для оспорення правочину;

3.встановлення чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

Недійсним можна визнати лише договір як правочин. Договір як документ, а також дублікат чи копії такого договору не можуть бути визнані недійсними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи позивачем на обґрунтування позовних вимог не надано належних письмових доказів, тобто оспорюваного договору, що є предметом спору.

Позивачем також не вчинено дії на отримання вказаного доказу у відповідачів чи інших осіб у встановлений законом спосіб, тобто шляхом витребування доказів судом за клопотанням позивача.

Збирання доказів за ініціативою суду у даній справі призвело б до порушення принципів змагальності, диспозитивності та встановленого законом порядку доказування, що є неприпустимим.

Суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих позивачем; відповідачами відзивів на позов, а отже і доказів на визнання або спростування вимог позивача, не надано.

Доводи та міркування сторони позивача, викладені у позовній заяві, до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору, з урахуванням виладених вище вимог цивільного процесуального законодавства, не впливають.

На підставі наведеного аналізу суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги до відповідачів задоволенню не підлягають, оскільки є необгрунтованими.

Згідно вимог статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

У зв`язку із повною відмовою у задоволенні позову, понесені судові витрати по розгляду даної справи покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.15,16, 202,203, 215, 216, 228, 229, 514 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», Приватного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 09.07.2024.

Суддя: О.М. Букіна