Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4690/23
Провадження № 2/711/855/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.

при секретарі Копаєвій Є.В.,

за участі:

представника позивача Гребенюк О.В.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до ОСОБА_1 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг, -

в с т а н о в и в :

Представник ПАТ «Черкаське хімволокно» Проскура Т.О., яка діє на підставі довіреності від 20.01.2023р. №176, звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Черкаське хімволокно», в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», заборгованість з оплати послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 32 113,92грн, інфляційну складову боргу 13 368,44 грн. та 3% річних у розмірі 3320,48 грн., а всього 48 802,84 грн., а також судовий збір в розмірі 2 684 грн.

В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що за відповідачем станом на 01.06.2023р. обліковується заборгованість в розмірі 32 113,92 грн. з оплати послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання до житла за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки відповідач в добровільному порядку не здійснював оплати послуг позивача, то позивач вимагає стягнути заборгованість з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми за період прострочення з 01.02.2013р. по 31.01.2022р.

Відповідач заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що він не є власником квартири і фактично в ній не проживає та не користується комунальними послугами.

20.07.2023р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

18.09.2023р. судом ухвалено заочне рішення у справі, яким вирішив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

24.01.2024р. відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд та скасування заочного рішення суду. За наслідками розгляду такої заяви 12.02.2024р. судом постановлено ухвалу, якою скасовано заочне рішення суду від 18.09.2023р., а справу призначено до розгляду.

Письмового відзиву від відповідача проти позову до суду не надходило.

В судовому засіданні представник позивача Гребенюк О.В., яка діє на підставі довіреності №191 від 22.11.2023р., підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні в повному обсязі. Додатково пояснила, що відповідач є єдиною особою, яка зареєстрована у квартирі, яка є об`єктом надання послуг позивача, а відтак зобов`язаний оплатити вартість таких послуг, оскільки є споживачем таких послуг і вони надавались позивачем належним чином.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що власником квартири є його батько, а він (відповідач) фактично не проживає в такій квартирі з початку 2020 року. Також пояснив, що він не має зауважень щодо якості надаваних позивачем послуг, а також щодо розміру наявної заборгованості, тому визнає існуючу заборгованість за надані послуги на загальну суму 32 113 грн. 92 коп. Щодо нарахованих позивачем інфляційних втрат та 3% річних, то просив врахувати, що нарахування таких забороняється в перед військового стану, тому просив відмовити в задоволенні позову в цій частині.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши надані учасниками справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 з 06.01.2012р. і по теперішній час має зареєстроване місце проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім відповідача в квартирі з 24.10.2016р. зареєстрований неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначені обставини підтверджуються листом Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 20.06.2022р. за вих. №7928-01-10 /а.с. 13-14/.

ПАТ «Черкаське хімволокно», в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» є надавачем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання до житла за адресою: АДРЕСА_1 .

Між сторонами не укладався договір про надання комунальних послуг.

В будинку АДРЕСА_2 встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання.

В квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , відсутній лічильник теплової енергії, але встановлений лічильник обліку гарячої води, у зв`язку з чим позивач здійснював нарахування вартості послуг з централізованого опалення за опалювальною площею, а вартість послуг з гарячого водопостачання нараховувалась відповідно до затверджених нормативів з подальшим перерахунком відповідно до показань засобів обліку води.

Згідно наданої позивачем оборотної відомості за особовим рахунком № НОМЕР_1 /а.с. 7-8/ за період з січня 2013 року по травень 2023 року заборгованість відповідача перед позивачем з оплати послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання складає 32 113,92 грн. (опалення 26 915,83 грн.; гаряче водопостачання 5 198,09 грн.).

Зазначені обставини справи сторони не заперечують, а тому суд вважає їх доведеними.

Згідно довідки виконавчого комітету Білозірської сільської ради від 18.01.2024р. №211, відповідач проживає без реєстрації з 2020 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_3 /а.с. 78/.

У зв`язку з відмовою відповідача в добровільному порядку здійснити погашення заборгованості з оплати послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Таким чином, між сторонами існує спір з приводу виконання грошового зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг, що регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК), Житлового кодексу України (далі - ЖК), Закону України від 09.11.2017 №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №2189), Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630 (далі Постанова №630) тощо.

Надаючи оцінку доводам сторін в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 67 ЖК плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону №2189 ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону №2189 споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що позивач здійснював надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання до житла відповідача. Нарахування вартості послуг здійснювалось позивачем на підставі тарифів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому розмір платежів з оплати послуг централізованого опалення здійснювався з урахуванням опалювальної площі житлового приміщення, а гарячого водопостачання з урахуванням показників засобів обліку гарячої води.

Порядок нарахування та розмір нарахованих платежів з оплати вартості послуг позивача сторонами не оспорюється.

Щодо наявності у відповідача обов`язку з оплати комунальних послуг при відсутності між сторонами відповідного договору, то слід звернути увагу на наступне.

За змістом статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги (п. 10 ч. 1 ст. 7).

Згідно ст. 12 Закону №2189 надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг покладений як на виконавця (п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону №2189) так і на споживача (п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону №2189).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 638 ЦК передбачено, що договір є складеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даною виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основним обов`язком споживача. Відсутність договору на постачання теплової енергії само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання споживачем.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 20.04.2016р. по справі №6-2951цс15).

За таких обставин суд доходить висновку, що з огляду на період надання послуг, то спірні правовідносини регулюються між сторонами на умовах типового договору про надання послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання, передбаченого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630.

Згідно п. 3 Постанови №630 послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 18 Постанови №630 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку (п. 20 Постанови №630).

Відповідно до п. 24, 25 Постанови №630 споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що в квартирі відповідача немає квартирного засобу обліку теплової енергії, а тому нарахування плати за надані послуги здійснювалось позивачем згідно встановлених нормативів та тарифів, які визначались постановами Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України «Про встановлення тарифу на теплову енергію для потреб населення ПАТ «Черкаське хімволокно» №573 від 23.05.2014, №650 від 06.06.2014, №725 від 13.06.2014, №1171 від 31.03.2015, №3556 від 17.03.2016, №1352 від 04.08.2016, №1206 від 05.10.2017, №405 від 14.06.2018, №1811 від 11.12.2018, рішенням Черкаського міського виконавчого комітету №1094 від 07.10.2021.

Нарахування вартості послуг з гарячого водопостачання здійснювалось у відповідності до п. 20 Постанови №630 за нормативами споживання з подальшим коригуванням нарахованої вартості у відповідності до показників засобів обліку гарячої води.

З урахуванням встановлених тарифів розрахунок вартості наданих позивачем до житла відповідача послуг арифметично здійснений вірно. Згідно наданого позивачем розрахунку за особовим рахунком відповідача № НОМЕР_1 станом на 01.06.2023р. обліковується заборгованість з оплати послуг опалення в сумі 26 915,83 грн. та гарячого водопостачання 5 198,09 грн. Відповідна заборгованість утворилась внаслідок того, що за таким особовим рахунком споживачем оплата вартості послуг за період їх надання проводилась не регулярно та не у повному обсязі.

Відповідно до ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст.611 ЦК, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно ст. 68 ЖК наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Як вбачається зі змісту листа управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 20.06.2022р. /а.с. 13-14/ у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , проживає сім`я у складі двох осіб, з яких повнолітніми є тільки відповідач, а відтак він має нести обов`язок з оплати комунальних послуг.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

В контексті доводів відповідача про те, що він не є власником та фактично не проживає у квартирі, яка є об`єктом надання комунальних послуг, то слід зауважити, що всупереч вимог 12, 78, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду доказів того, що право власності на таку квартиру належить третій особі, як і того, що квартира є об`єктом приватної власності.

Надана відповідачем довідка Білозірської сільської ради про його фактичне проживання в с. Білозір`я з 2020 року не є об`єктивним підтвердженням факту не проживання відповідача у спірній квартирі, з точки зору належності та достатності оцінки доказового значення такого доказу.

В цьому контексті суд звертає увагу, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону №2189 споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» громадянин України, який проживає на території України зобов`язаний протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання задекларувати або зареєструвати його. Таким чином, слід виснувати, що закон встановлює презумпцію фактичного проживання фізичної особи за зареєстрованим місцем проживання, яка обумовлюється необхідністю дотримання фізичними особами норм публічного правопорядку в частині реєстрації (декларування) місця проживання. В той же час відповідно до ч. 6 ст. 29 ЦК фізична особа може мати кілька місць проживання, а відтак презумпція фактичного проживання фізичної особи за зареєстрованим місцем проживання може бути спростованою у встановленому законом порядку і з огляду на засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, в даному випадку обов`язок із спростування такої презумпції покладається на відповідача.

Разом з тим, всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду доказів того, що він не мав фактично кілька місць проживання в період з 2020 року або не мав права фактично користуватись житлом за зареєстрованим місцем проживання. У свою чергу предметом спору є вартість послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання (обсяг якого облікований згідно відомостей засобу обліку гарячої води). За таких обставин судом не встановлено підстав для звільнення відповідача від відповідальності з оплати комунальних послуг, які надавались позивачем до житла відповідача, а відтак відповідач має зобов`язання з оплати вартості таких послуг, як наймач відповідного житла.

Згідно листа-розрахунку по особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 01.06.2023р. обліковується заборгованість з оплати послуг опалення в сумі 26 915,83 грн. та гарячого водопостачання 5 198,09 грн., що разом складає 32 113,92 грн. Будь-яких обставин, які б свідчили про неналежну якість надання таких послуг судом не встановлено, а розмір їх вартості сторонами не оспорюється. За таких обставин розмір заборгованості в сумі 32 113,92 грн. підлягає стягненню з відповідача, як з наймача житла.

Крім того, за загальним правилом, передбаченим ст. 599 ЦК, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві інфляційні нарахування та три відсотки річних нараховані на суму заборгованості.

Згідно наданого позивачем розрахунку інфляційних витрат та трьох відсотків річних за період з лютого 2013 року по січень 2022 року їх розмір складає 13 368,44 грн. та 3 320,48 грн. відповідно. Аналіз змісту наданого розрахунку свідчить, що він здійснений у відповідності до порядку, встановленого законом, і арифметично обчислений правильно, а відтак позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Додатково суд звертає увагу на наступне.

Згідно ст. 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застос овується лише за наявності порушеного права особи.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що заборгованість з оплати вартості послуг позивача виникла за період з січня 2013 року по травень 2023 року, а позовна заява надійшла до суду 18.07.2023р. Отже частина позовних вимог заявлена поза межами строку позовної давності, проте, оскільки відповідач не заявляв вимог про застосування позовної давності, то у суду відсутні підстави для здійснення оцінки таких обставин та їх впливу на правомірність заявлених позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі на загальну суму 48 802,84 грн., яка складається з наступних сум: заборгованість з оплати послуг по опаленню 26 915,83 грн., з оплати послуг гарячого водопостачання 5 198,09 грн., інфляційні нарахування 13 368,44 грн., три відсотки річних 3 320,48 грн.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з наступного.

Відповідні судові витрати по справі складаються із витрат, понесених позивачем. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн. /а.с.1/.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то понесені позивачем судові витрати підлягають компенсації за рахунок відповідача на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 11-13, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», до ОСОБА_1 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», (місцезнаходження за адресою: просп. Хіміків, 76, м. Черкаси, 18036, IBAN НОМЕР_3 , , МФО 354507, Філія Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк») заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.06.2023 року, в сумі 32 113 грн. 92 коп., інфляційну складову боргу 13368 грн. 44 коп. та 3% річних у розмірі 3 320 грн. 48 коп., а всього 48 802 грн. 84 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» (місцезнаходження за адресою: просп. Хіміків, 76, м. Черкаси, 18036, ), в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (місцезнаходження за адресою: просп. Хіміків, 76, м. Черкаси, 18036, IBAN НОМЕР_4 , код ЄДРПОУ ВП 33282969, код банку 300346, АТ «СЕНС -БАНК») судовий збір в розмірі 2 684 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 12 березня 2024 року.

Головуючий : В.М. Скляренко