ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м.Суми

Справа №588/1324/23

Номер провадження 22-ц/816/424/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Сумцова Євгена Станіславовича

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 16 жовтня 2023 року, ухваленого у складі судді Щербаченко М.В., у м. Тростянець, повний текст рішення складено 19 жовтня 2023 року,

у с т а н о в и в:

У червні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та просив:

- припинити стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі наказу Тростянецького районного суду Сумської області від 17.04.2018 року (справа №588/367/18, 2-ц/588/17/18). Судовий наказ Тростянецького районного суду Сумської області від 17.04.2018 року (справа №588/367/18, 2-ц/588/17/18) визнати таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 з дати вступу рішення у справі в законну силу;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивував тим, що 18 серпня 2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, з якою проживав до 2018 року, після чого на підставі рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 26.09.2018 року шлюб був розірваний. Сторони справи є батьками неповнолітніх доньок ОСОБА_3 , 2008 року народження, ОСОБА_5 , 2011 року народження, та ОСОБА_6 , 2019 року народження. За рішенням суду місцем проживання дітей було визначено з матір`ю ОСОБА_2 .

З позивача після розірвання шлюбу на підставі судового наказу Тростянецького районного суду Сумської області від 17.04.2018 року на користь відповідачки були стягнуті аліменти на утримання доньок ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на кожну дитину. Крім того, судовим наказом від 11.09.2019 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

Аліменти позивач сплачує своєчасно, офіційно працює у підприємця ОСОБА_10 трактористом, також має підробітки. Позивач 16.03.2019 вдруге одружився з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та у них народився син ОСОБА_12 .

Старша донька сторін справи ОСОБА_13 після досягнення 14 років з 01.01.2023 року прийняла рішення проживати разом з батьком ОСОБА_1 та його новою сім`єю у с.Кам`янецьке. Тому донька ОСОБА_14 знаходиться на повному утриманні позивача, а відповідачка за його твердженням участі в утриманні доньки не бере, відмовляється віддати доньці паспорт громадянки України, що ускладнює пересування доньки у воєнний час. Відповідачка ОСОБА_2 продовжує отримувати аліменти на утримання трьох доньок, хоча з нею фактично проживають тільки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 16 жовтня 2023 року позов задоволено частково.

Вирішено припинити з дня набрання цим рішенням суду законної сили стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі судового наказу Тростянецького районного суду Сумської області від 17.04.2018 року, справа № 588/367/18, провадження № 2-ц/588/17/18.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 23.06.2023 року.

В іншій частині позов залишено без задоволення.

Вирішено про негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць із 23.06.2023 року по 22.07.2023 року.

Стягнуто з із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Стягнуто з із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 858,88 грн.

Повернуто ОСОБА_1 з Державного бюджету 50% судового збору, що підлягає відшкодуванню, сплаченого згідно з квитанцією АТ «Укрпошта» № від 31.07.2023 року у сумі 536,80 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 в особі представника адвоката Сумцова Є. С., звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність судового рішення фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити частково в частині припинення стягнення аліментів, а в іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідачка наразі проживає з двома неповнолітніми доньками, родина має статус багатодітної сім`ї, а з доходів остання має лише соціальні виплати, аліменти та мінливі доходи, що складаються із заробітку з продажу домашньої продукції від ведення господарства.

Вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів свого матеріального становища та обґрунтував заявлений ним розмір аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та , що відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Рішення суду в частині припинення стягнення аліментів не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Сумцова Є.С., позивача ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.08.2007 року, який був розірваний рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 26.09.2018 року у справі № 588/1465/18, яке набрало законної сили 30.10.2018 року (а.с.3).

Позивач та відповідачка є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с.4, 5).

Рішеннями Тростянецького районного суду Сумської області від 09 вересня 2020 року та постановою Сумського апеляційного суду Сумської області від 09 грудня 2020 року визначено місце проживання доньок сторін справи з матір`ю ОСОБА_2 , яка проживає по АДРЕСА_1 (а.с.13-25).

Позивач на цей час перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_15 , з якою спільно виховують сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживають по АДРЕСА_2 (а.с.7).

Судовим наказом судді Тростянецького районного суду Сумської області від 17.04.2018 року у справі № 588/367/18 (провадження № 2-н/588/17/18) із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 12.03.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

За вказаним судом наказом сума аліментів, яка належить до сплати позивачем з грудня 2022 року становила 2832 грн. сукупно на двох дітей. Заборгованість позивача станом на 01.06.2023 складала 3328 грн. (а.с.8-10).

У подальшому з позивача судовим наказом судді Тростянецького районного суду Сумської області від 11.09.2019 року у справі № 588/1350/19 (провадження № 2-н/588/31/19) на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття (а.с.11).

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання родини ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 станом на 17.04.2023 року позивач проживає разом з дружиною ОСОБА_15 , сином ОСОБА_12 та старшою донькою від першого шлюбу ОСОБА_16 (а.с.28).

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд першої інстанції вважав, що виходячи із рівного обов`язку батьків щодо утримання дітей, відповідачка ОСОБА_2 , як мати ОСОБА_3 , повинна на рівні з позивачем виконувати обов`язок з її утримання до повноліття.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Приписами статті 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частини перша, друга статті 181 СК України).

За частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до роз`яснень, наданих у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Отже, правова природа аліментів у розумінні глави 15 СК України є такою, що, з одного боку, вони є правом, а з іншого обов`язком, і надаються тим із батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно зі статтями 182, 183 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З аналізу наведених правових норм, можна дійти висновку, що відповідачка зобов`язана утримувати спільну з позивачем дитину, яка наразі живе з останнім, і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачем.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності з ч.1 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд першої інстанції, встановивши задовільний стан здоров`я відповідачки, її матеріальне становище, наявність на утриманні ще двох малолітніх дітей, відсутність у неї інших членів сім`ї, які мають доходи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/5 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, що відповідатиме інтересам доньки, сприятиме її нормальному розвитку та не поставить її матір у скрутне матеріальне становище.

Таким чином, аргументи апеляційної скарги про те, що стягнутий місцевим судом розмір аліментів, є завищеним і відповідачка не має можливості їх сплачувати, колегія суддів розцінює критично, оскільки відсутність стабільного заробітку не є передбаченою законом підставою для звільнення матері від обов`язку утримання своєї дитини до повноліття і утримувати свою неповнолітню дитину належним чином.

Окрім того, доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції, висновків суду не спростовують, на законність ухваленого рішення не впливають.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Враховуючи викладене, рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Сумцова Євгена Станіславовича залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 16 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина