Справа № 129/554/24
Провадження по справі № 2/129/489/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" березня 2024 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ковчежнюка В.М.,

розглянувши без учасників справи та їх представників цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

Установив:

У поданому 09.02.2024р. позові ТОВ «Коллект Центр», просить стягнути із ОСОБА_1 105663,83 грн. боргу та судові витрати.

Вимоги позову мотивує тим, що 06.02.221р. ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредитні договори №822 на суму 5900 грн. та № 368 на 5700 грн. на умовах сплати 2% за кожний день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих відстоків за користування кредитом, а починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64%.

В свою чергу між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Коллект Центр» 01.12.2021р. укладено договір факторингу № 1-12, згідно з яким до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги згідно з вищевказаними договорами.

Відповідач позичені гроші та відсотки за користування ними добровільно повертати відмовляється.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, письмово позовні вимоги підтримав повністю, просив справу розглянути без нього на підставі наявних в справі доказів, погодився на заочний розгляд справи у разі неявки відповідачки (а.с.5 зворот).

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, письмово позовні вимоги визнала в частині отримання кредитних коштів в сумі 5700 грн. та 5900 грн., нарахованих відсотків в сумі 12000 грн., судового збору в сумі 3028 грн., проти стягнення решти нарахованих відсотків та витрат на правничу допомогу в сумі 25000 грн. заперечили, оскільки вони занадто високі, а справа невеликої тяжкості та не потребує таких затрат на правничу допомогу, пояснила, що вона не сплатила борг через скрутне матеріальне становище в зв`язку з хворобою сина, який потрапив в ДТП, про що долучила відповідні докази (а.с.58,59-60).

З урахуванням досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне позов задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Доведено, що 06.02.2021р. ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредитні договори №822 на суму 5900 грн. та № 368 на 5700 грн. на умовах сплати 2% за кожний день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих відсотків за користування кредитом, а починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64%. В свою чергу первісний кредитор уклав договір факторингу в результаті чого право грошової вимоги за вищевказаними кредитними договорами до відповідача перейшло до ТОВ «Коллект Центр» на загальну суму заборгованості 105663,83 грн., однак відповідачка позичені в повній мірі відсотки за користування позиченими коштами добровільно повертати відмовляється, оскільки вони занадто високі, що не відповідає засадам розумності та справедливості внаслідок покладення на відповідачку індивідуального і надмірного тягаря.

Спірні правовідносини регламентуються:

-ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, за якими одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк;

-ст. 625 ЦК України, за змістом якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом;

-ст. 1054 ЦК України, за якою за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Оскільки ОСОБА_1 добровільно взятих на себе зобов`язань по сплаті позивачеві кредитних коштів та відсотків за користування ними не виконує і має заборгованість за кредитними договорами на суму 105663,83 грн., що порушує законне право позивача, то для захисту цього права з відповідача на користь ТОВ «Коллект центр» половину заборгованості в сумі 52831,90 грн., а також судовий збір в сумі 3028 грн. та 5000 грн. витрат на правничу допомогу на підставі ст. 141 ЦПК України, - необхідно стягнути рішенням суду.

В стягненні 52831,93 грн. заборгованості по нарахованим відсоткам за кредитними договорами №822 та № 368 необхідно відмовити через те, що стягнення в повній мірі заборгованості не відповідає визначеним п.6 ст.3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства розумності та справедливості, оскільки покладає на відповідачку індивідуальний та надмірний тягар.

Висновки суду підтверджуються такими доказами:

- кредитними договорами №822 та № 368, відповідно до яких ОСОБА_1 06.2.2021р. взяла кредити на суму 5900 грн. та 5700 грн., у ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (а.с. 7- 12);

- розрахунком заборгованості ТОВ «Служба миттєвого кредитування», згідно з яким станом на 30.11.2021р. ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 105663,83 грн. (13-18);

- договором факторингу від 01.12.2021р., за яким між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № 1-12, згідно з яким до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 (а.с. 21-25).

Щодо заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надані суду відповідні документи, а саме: договір № 02-01/2023 про надання правової допомоги, укладений 02.01.2023 р. між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», платіжне доручення № від 10.01.2024 р. про сплату коштів ТОВ «Коллект Центр» на користь Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» в сумі 59000 грн., заявку на надання юридичної допомоги № 882 від 02.01.2024 р. та витяг з Акту № 4 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 р.

Так, із витягу з Акту № 4 про надання юридичної допомоги вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» прийняло від Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» наступні послуги: 1) надання усної консультації з вивченням документів вартістю 4000 грн., 2) підготовка пропозиції вартістю 6000 грн., 3) складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду вартістю 15000 грн.

Разом з тим, даний спір для адвокатського бюро є спором незначної складності, оскільки спірні правовідносини регулюються загальними нормами ЦК України, постанови Верховного Суду містять висновки в схожих правовідносинах, а тому суд вважає, що надання консультацій та підготовка процесуальних документів по даній цивільній справі не передбачала для адвокатського об`єднання дослідження великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Відтак, витрати на консультування позивача на загальну суму 25000 грн. не можна визнати належним чином обґрунтованими та дійсно понесеними у зв`язку з наданням необхідної за обставин цієї справи правової допомоги.

Враховуючи складність справи, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, взявши до уваги надану професійну правничу допомогу (складання позовної заяви), суд приходить до висновку, що співмірним між розміром позовних вимог та розумністю судових витрат на професійну правничу допомогу у вказаній справі, надання якої доведено відповідними доказами, є стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265 ЦПК України,

Вирішив:

Позовні вимоги задовільнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» , місцезнаходження: 01133 м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306 заборгованість за кредитними договорами №822 та № 368 в сумі 52831 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот тридцять одна) грн. 90 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» , місцезнаходження: 01133 м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306 судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» , місцезнаходження: 01133 м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306 витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: