У Х В А Л А

"28" травня 2024 р.

м. Київ

справа № 755/9017/24

провадження № 2-о/755/381/24

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., перевіривши додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту народження,

УСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту народження.

Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об'єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права. Для цього Цивільний процесуальний кодекс України покладає на суд обов`язок, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створювати необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи.

Вивчивши матеріали поданої заяви, вважаю, що заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

За правилами цивільного процесуального законодавства, заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст.ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, вимогам ст. 315, 316 цього Кодексу.

Порядок державної реєстрації народження дитини врегульованим розділом 3 Сімейного кодексу України, статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 02.12.2010 року та Главою 1 Розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Мін`юсту від 24.12.2010 р. №3307/5).

Крім того, згідно положення ч. 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, заявник зобов`язаний додати до заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Разом з тим, в матеріалах заяви відсутні докази звернення заявника до органів реєстрації актів цивільного стану із заявою про реєстрацію народження дитини, а також заявником не долучено до матеріалів заяви доказів мотивованої відмови Органу реєстрації у видачі заявнику свідоцтва про народження дитини, ураховуючи, що судові органи не виконують функції інших державних установ та не наділені правом підміни обов`язків інших державних установ.

Крім того, на підтвердження обставин, зазначених у змісті заяви, заявником має бути надано суду належну копію свідоцтва про встановлення батьківства, оскільки долучені до матеріалів заяви копії вказаного документу мають нерозбірливий відбиток тексту, тобто є неналежної якості/нечитабельний, що у подальшому позбавить суд можливості надання оцінки такому документу як доказовому матеріалу в межах розгляду справи.

Відповідно до положення ч. 11 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення заявнику ухвали.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185, 258-261, 293, 294, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту народження - залишити без руху.

Встановити заявнику строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

У разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: В.І.Галаган