Справа № 696/292/24
Провадження № 2/696/124/24
21 травня 2024 року м. Кам`янка
Кам`янський районний суд Черкаської області у складі:
головуючої судді Білопольської Н.А.,
при секретарі Бондарь Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янка в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -
Відповідно до реєстру боржників № 3 до договору факторингу № 07072023 від 07 липня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за вказаною угодою в сумі 4682 грн. 50 коп., з яких: 1773 грн. 73 коп. - заборгованість за основним боргом; 2908 грн. 77 коп. - заборгованість за відсотками; 0 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією.
Всі нарахування, що відбувалися до дати отримання ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги, здійснювалися безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися.
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.
Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме 07 липня 2023 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
З урахуванням вищевказаних обставин позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 04 березня 2024 року вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження із повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. В позовній заяві представник ОСОБА_2 просив провести розгляд даної справи без участі представника позивача, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення суду.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день і час розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не подав, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
На підставі ст.ст. 280-283 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, приходить до наступного.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно з паспортом споживчого кредиту ОСОБА_1 встановлено графік щомісячних платежів за кредитним договором (а.с. 9).
Згідно з ордером-розпорядженням № 2 «Про сплату страхового платежу» від 25 вересня 2018 року АТ «Ідея Банк» здійснило переказ коштів на підставі: страховий платіж від ОСОБА_1 в сумі 6183 грн. 17 коп. (а.с. 11).
Крім того, відповідачем ОСОБА_1 під час укладення вищевказаного кредитного договору підписано паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), в якому викладені умови кредитування відповідача, які є аналогічними умовам його кредитування, що викладені у вищевказаному кредитному договорі. При цьому у розділі 4 «Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту споживача» вказано плату за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору, зокрема, плата за обслуговування кредитної заборгованості 2,10% щомісячно від початкової суми кредиту (а.с. 13).
07 липня 2023 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» («фактор») та АТ «Ідея Банк» («клієнт») укладено договір факторингу № 07072023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача (а.с. 29-30).
Позивачем також надана заява ОСОБА_1 від 07 липня 2017 року про розмір кількісних показників для оцінки платоспроможності клієнта-фізичної особи (а.с. 21).
Згідно із заявою від 07 липня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 надав згоду банку повідомляти його будь-яким чином та в будь-якій формі, але не обмежуючись шляхом надсилання листів, інших повідомлень (письмових, електронних) на адресу його проживання поштою, кур`єром, нарочно та e-mail, на номер мобільного телефону тощо, з інформацією про банківські продукти і послуги банку та пропозиціями скористатися будь-якими банківськими продуктами і послугами банку. Окрім того, ОСОБА_1 надав згоду на передачу інформації третій стороні (колекторській фірмі) (а.с. 20, 26).
З довідки-повідомлення від 07 липня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив, що кредитодавець ПАТ «Ідея Банк» (АТ «Ідея Банк») до підписання кредитного договору надав йому у письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, з якої вбачається, що сума кредиту становить 1000 грн. 00 коп., термін користування кредитом 12 місяців, сума щомісячного платежу 1066 грн. 00 коп., термін внесення щомісячного платежу - до 30 числа наступного за розрахунковим місяцем, орієнтовна реальна процентна ставка річних - 58,7% (а.с. 27).
Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, додатка до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, Акціонерне товариство «Ідея Банк» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на здійснення банківських операцій (а.с. 34).
Таким чином, дані спірні правовідносини виникли з кредитних договорів і позивач доводить, що має місце неналежне виконання зобов`язань позичальником.
У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 ЦК України.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Згідно з ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовилися укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості за договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як передбачено до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Водночас позивачем, окрім суми стягнення за основним боргом, заявлена до стягнення сума заборгованості за відсотками.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України).
За нормою ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.
Як передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до закріпленої в ст. 13 ЦПК України диспозитивності, як основної засади цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, судовий розгляд обмежується вказаними в позові вимогами та наданими доказами.
Суд зауважує, що позивачем не наданий розрахунок вказаної заборгованості по процентам, відтак суд позбавлений можливості перевірити розрахунок нарахування відсотків на суму заборгованості за кредитом.
Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не довело, що на час пред`явлення позову відповідач мав заборгованість за відсотками у вищевказаному розмірі та яким чином останні розраховувалися на відповідну дату.
Тобто, представником позивача не додано до позову докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та якими підтверджується підставність та правомірність нарахування позивачем суми відсотків, зокрема, не надано відповідного розрахунку заборгованості за кредитними договором, на підставі якого можливо було б встановити строк кредитування, черговість платежів, строки сплати чергових платежів, порядок нарахування позивачем заборгованості.
У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02 жовтня 2020 року № 911/19/19 Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 викладено такий правовий висновок: «Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
У даній справі сторони погодили строк договору та визначили, що банк відкриває поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватись за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, термін користування кредитом 12 місяців, ліміт кредитної лінії 1000 грн. 00 коп., зі сплатою 48% річних за користуванням коштами кредитної лінії. Тобто, сторони погодили строк договору та порядок і строки виконання зобов`язання за ним.
Судом встановлено, що строк дії кредитної лінії та кредитної картки, випущеної для її обслуговування, на якій встановлено кредитний ліміт, закінчився відповідно до умов договору в липні 2018 року, належних та допустимих доказів про те, що картка не перевипускалась, суду не надано.
За відсутності документів, які б свідчили про рух коштів по відкритому рахунку відповідача, відомостей про строк користування, періоду та сум нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, суд вважає визначену позивачем суму заборгованості відповідача недоведеною належними, допустимими та достатніми доказами.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
За приписами ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Ч. 5 ст. 177 ЦПК України визначено обов`язок позивача надати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Позивачем не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів про факт того, що ОСОБА_1 повертав або не повертав кредитні кошти на користь АТ «Ідея Банк».
Доводи позивача щодо наявності у відповідача на час укладення договору факторингу від 07 липня 2023 року заборгованості перед банком у сумі 4682 грн. 50 коп., що складається із заборгованості за основним боргом - 1773 грн. 73 коп., заборгованості за відсотками - 2908 грн. 77 коп., згідно реєстру боржників, є необґрунтованими та не доведеними.
Суд зауважує, що позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ», як фактор, мав за договором факторингу отримати не лише кредитний договір та докази перерахування коштів на рахунок відповідача, але і документацію, що стосується заборгованості боржника, яка підтверджує її дійсність, тобто мав отримати детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обставини, на які позивач посилався як на підставу для задоволення позовних вимог, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у цій частині позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 3028 грн. 00 коп.
На підставі ст.ст. 512, 626, 627, 1046, 1047, 1077, 1078, 1081 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 19, 43, 49, 81, 83, 141, 259, 263-265, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплачений судовий збір в розмірі 1815 (одна тисяча вісімсот п`ятнадцять) грн. 70 (сімдесят) коп.
У решті позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Кам`янським РВ УМВС України в Черкаській області 28 жовтня 2004 року.
Суддя Н.А. Білопольська