Справа № 515/715/23
Провадження № 2/513/212/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Бучацької А.І., за участю секретаря судового засідання Русавської Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в селищі Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

У С Т А Н О В И В:

у травні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила:

змінити спосіб стягнення та розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 25.04.2019 року по справі 515/258/19 вирішено стягувати на її користь аліменти з ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 12.02.2019 року.

Визначений рішенням суду розмір аліментів на теперішній час у повній мірі не задовольняє в цілому потреби доньки, відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину. Відповідач є працездатним, працює неофіційно, інших утриманців не має.

Тому вважає, що зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності і розумності.

Ухвалою судді Татарбунарського районного суду Одеської області Зубова О.С. від 30 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву.

Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області від 13 грудня 2023 року цивільну справу передано на розгляд до Саратського районного суду Одеської області, у зв`язку з неможливістю проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та утворення нового складу суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 січня 2024 року головуючою суддею у справі визначено суддю Саратського районного суду Одеської області Бучацьку А.І.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 15 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судовий розгляд справи (а.с.62).

Позивачка у судове засідання не з`явилась. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову (а.с. 89).

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке видане повторно Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 6, сформованого 15 лютого 2023 року (а.с.4, 5-7).

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 25.04.2019 року у справі 515/258/19 ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з 12.02.2019 року (а.с. 8-9).

ОСОБА_5 07 липня 2020 року уклала шлюб з ОСОБА_6 та після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого повторно 18 січня 2023 року (а.с.12).

На утриманні позивачки ОСОБА_1 знаходиться донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади, сформованого 10.04.2023 року та про довідкою про реєстрацію місця проживання від 20.08.2020 року за № 06-18/555 Татарбунарської міської ради (а.с.13-14).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 3 цієї ж Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно із положеннями ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Стаття 192 СК України встановлює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13 та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

З урахуванням матеріального стану сторін, відсутності на утриманні відповідача непрацездатних осіб, а також того, що раніше визначений судом розмір аліментів є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини та її гармонійного розвитку, з урахуванням положень законодавства щодо права одержувача аліментів вирішувати в судовому порядку питання щодо зміни способу стягнення аліментів, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, присуджених з відповідача за рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 25 квітня 2019 року.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 (однієї чверті) від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Вимоги позивачки щодо зміни розміру аліментів, починаючи з дня пред`явлення позову не ґрунтуються на положеннях ч.1 ст.191 СК України та не підлягають задоволенню, оскільки спір стосується не присудження аліментів, а зміни способу їх стягнення, тому подальше стягнення аліментів з відповідача почнеться з дня набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 180-183, 192 СК України, ст.ст. 2-15, 81, 89, 133. 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 353, 354, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити. Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , на підставі Татарбунарського районного суду Одеської області від 25 квітня 2019 року у справі № 515/258/19.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий 30 липня 2020 року органом 5146, РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт № НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя А. І. Бучацька