№ 201/6647/21
провадження 2/201/141/2024
УХВАЛА

21 травня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Могиліною Д.О.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради про відшкодування упущеної вигоди та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 06 липня 2021 року звернулися до суду з позовом до відповідача КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради про відшкодування упущеної вигоди та моральної шкоди, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Ухвалою суду від 12 липня 2021 року позовна зава прийнята до розгляду, відкрите провадження з призначенням загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справа не слухалася, розглядаються клопотання, виносилися ухвали, спір по суті не вирішено.

В судове засідання від представника позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження до розгляду іншої справи за позовом ОСОБА_1 до КП УРЕА ДМР про відшкодування шкоди і інш., що знаходиться і розглядається в цьому ж суді, тобто - до розгляду іншої справи по спору про ці ж правовідносини сторін, в зв`язку з неможливістю розгляду цієї справи, факти та обставини тієї справи можуть мати преюдиційне значення при вирішенні цієї цивільної справи.

Представник позивача підтримав вказане клопотання і наполягав на його задоволенні, сторона інших позивачів та відповідача проти задоволення вказаного клопотання не заперечувала, вказавши на його обгрунтованість.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська суду від 23 листопада 2021 року вказане клопотання було розглянуто та задоволене і провадження в справі зупинено.

В травні 2024 року стало питання про відновлення провадження в цій справі, сторона позивачів та представник відповідача заявили про це клопотання, надавши докази, оскільки відпали ті обставини, заради яких було зупинено провадження в справі і судами розглянуті інші справи (розглянуті справи, винесені постанови), постанови набрали законної сили. У зв`язку з вказаним слід вирішити питання про поновлення провадження в цій цивільній справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2024 року провадження в цій цивільній справі відновлено.

В судове засідання надійшло клопотання сторін про закриття провадження в справі через смерть позивача ОСОБА_3 в частині вимог, що стосуються цього позивача. Суд вважає можливим закриття провадження в справі в частині вимог, виходячи з наступного.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких грунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, суд вважає можливим закриття провадження в справі в частині вимог через смерть позивача ОСОБА_3 , оскільки суду дійсно надійшли відомості про смерть ОСОБА_3 : народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в віці 67 років в селі Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис про смерть № 1200 від 02 червня 2022 року. Тобто судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Отже після відкриття провадження в справі вказаний позивач втратив цивільну правоздатність і справа фактично стосовно нього не може бути розглянута, це можливо лише шляхом вирішення питання про притягнення до участі в справі спадкоємців, правонаступників в передбаченому законом порядку.

Правонаступником же є саме позивачі, які і ставлять питання про закриття провадження в справі у вказаній частині.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, закриття провадження в справі з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Також суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Приймаючи до уваги вказане, суд приходить до висновку про те, що право позивачів та відповідача і повноваження представника на таке клопотання є, заява не порушує інтереси учасників справи та інших осіб, тому суд вважає можливим клопотання задовольнити і провадження по справі у вказаній частині закрити.

На підставі викладеного, керуючись п. 7 ч. 1 ст. 255, ст. 182, 200, 222, 256, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради про відшкодування упущеної вигоди та моральної шкоди в частині вимог ОСОБА_3 закрити.

Ухвала набрала законної сили 21 травня 2024 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя -