Справа № 541/794/24
Провадження № 2-о/541/65/2024
У Х В А Л А

11 березня 2024 року м.Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Вірченко О.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Лубенський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки,

установив:

Адвокат Сердюк О.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із заявою в порядку окремого провадження, заінтересована особа Лубенський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт перебування на його утриманні двох дітей віком до 18 років: ОСОБА_2 , 2018 року народження, та ОСОБА_3 , 2016 року народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Однією з категорій справ окремого провадження є справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

У відповідності до ст. 186 ЦПК України, до відкриття провадження у справі суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 186 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених ЦПК України.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні двох дітей віком до 18 років, заявник ОСОБА_1 вказав на те, що встановлення такого факту є необхідним, серед іншого, для отримання ним правової підстави для звільнення від військової служби у зв`язку із перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років.

Дослідивши зміст заяви та доданих до неї документів, суддя дійшов до висновку про відмову у відкритті провадження у справі з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 січня 2020 року зазначила, що вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу; якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

Визначаючи, чи пов`язується з встановленням зазначеного факту виникнення у позивача певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення ст. 1 ЦК України, за змістом ч. 1 якої цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини), тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Вимоги заявника ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Суддя враховує, що між ОСОБА_1 та Лубенським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки виник спір, пов`язаний із доведенням наявності підстав для підтвердження за ним певного соціально-правового статусу для отримання ним правової підстави для звільнення від військової служби у зв`язку із перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років, не пов`язаний з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а тому не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Лубенський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки є суб`єктом владних повноважень.

Верховний Суд у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, провадження № 61-13369св22, зробив правовий висновок, врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, визнав недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

З урахуванням наведеного, вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на його утриманні двох дітей віком до 18 років не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вказані правові висновки, предмет спору та характер спірних правовідносин, спір у даній справі підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, у відкритті провадження слід відмовити, оскільки дана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 186, 316, 353, ЦПК України, суддя

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Лубенський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О. М. Вірченко