Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/902/23
Провадження № 2/553/192/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Зубань Н.Л.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Полтави із згаданим позовом до відповідача, в якому прохає визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку кадастровий номер :16:001:0960, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 707 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявлені вимоги вмотивовані позивачем тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , які є батьками ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та є матір`ю позивачки. Померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка з кадастровим номером: :16:001:0960 та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, як ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після померлих, вона 15.04.2021 звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Дубової Т.В. із заявою про прийняття спадщини. Однак, постановами №345/02-31 від 17.09.2021, №346/02-31 від 17.09.2021, №347/02-31 від 17.09.2021, №348/02-31 від 17.09.2021 нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину. Підставами для відмови в зазначених постановах нотаріусом зазначено те, що на момент смерті зазначене майно перебувало в приватній спільній частковій власності, а отже нотаріусом неможливо виділити частки майна по кожному спадкодавця окремо. Тому позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та інтересів з позовом в якому прохає визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на зазначені вище житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2023 (а.с.68), справу за цивільним позовом ОСОБА_1 , в порядку ст.33 ЦПК України, було передано на розгляд судді Новаку Ю.Д.

За ухвалою судді Новака Ю.Д. від 25.04.2023 (а.с. 69) відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження.

02.06.2023 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому представник Полтавської міської ради заперечив проти задоволення позову покликаючись на те, що Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради в спірних правовідносинах з позивачем не перебуває, жодними своїми діями чи бездіяльністю не створювала порушення, невизнання чи оспорювання прав позивача, у тому числі і права позивача на спадкування. Зазначає, що у постановах про відмову у вчиненні нотаріальних дій, вказано що право власності на частку вже реконструйованого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не було зареєстроване на момент відкриття спадщини, а отже право власності на нерухоме майно у померлих не виникло, а земельна ділянка перебувала у спільній сумісній власності. Відповідно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не могли передати його у спадок. Вважає, що до позивача ОСОБА_1 переходять лише права на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі реконструкції будинку.

19.06.2023 позивачем подано відповідь на відзив, в якому прохає задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Не погоджуючись із позицією відповідача, вказує, що вона є єдиною спадкоємицею після померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що було встановлено нотаріусом. Житловий будинок та земельна ділянка перебували у спільній частковій власності померлих, у зв`язку із проведенням реконструкції останні вжили необхідних заходів та в реєстрі будівельної діяльності зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкту за амністією після реконструкції житлового об`єкта з добудовою за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникло право власності на нерухоме майно, створене під час реконструкції в момент реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта за амністією.

19.06.2023 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в якому представник Полтавської міської ради прохає взяти до уваги аргументи викладені у відзиві та залишити позов без задоволення.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2023 проведеного на підставі розпорядження керівника апарату №112, зазначену цивільну справу передано на розгляд судді Високих М.С.

Ухвалою судді Високих М.С. від 28.07.2023 справу за цивільним позовом ОСОБА_1 прийнято до свого провадження та розпочато підготовче провадження.

За ухвалою суду від 26.09.2023 підготовче провадження у справі було закрито з призначенням справи до судового розгляду по суті.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони до суду не прибули. Представник позивача та позивач надали до суду спільну письмову заяву в якій прохали проводити судове засідання без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та прохали задовольнити позов. У наданому відзиві на позов представник відповідача також прохав розгляд справи здійснити без його участі.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дочкою ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 05.01.1999.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11.10.1975, ОСОБА_6 , (прізвище після укладення шлюбу згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_5 , є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Полтава, про що 20.12.2019 Київським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області складено відповідний актовий запис №1375.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Полтава, про що 08.01.2021 Подільським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) складено відповідний актовий запис №18.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , про що 18.01.2021 Подільським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) складено відповідний актовий запис №45.

Згідно з витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу та Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , яка після реєстрації шлюбу прийняла прізвище чоловіка ОСОБА_9 , уклали шлюб 29.03.1975, про що Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ Полтавської області складено актовий запис №664, та розірвали його 27.11.1991 (актовий запис №594 складений Київським відділом ДРАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області).

В подальшому, згідно з наданими витягами з вказаних вище Державних реєстрів актів цивільного стану громадян, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 25.02.2005 зареєстрували шлюб, який було розірвано 14.06.2016 на підставі спільної заяви подружжя, про що Ленінським районним у м. Полтаві відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області складено актовий запис за №30.

02.11.1990, тобто у період зареєстрованого шлюбу, ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу придбала 11/25 частин будинку з частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 910 кв.м. На підставі вказаного договору Полтавським міжміським бюро технічної інвентаризації 23.11.1990 вчинено реєстраційний напис про право особистої власності на зазначені 11/25 частин будинку за ОСОБА_3 , внесений до реєстраційної книги №8 за реєстровим №225.

Згідно договору купівлі-продажу серії АЕЕ №332033 від 22.09.2001, ОСОБА_2 придбав 14/25 частин жилого будинку з відповідною частиною господарських споруд, які розташовані на земельній ділянці площею 910 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . За реєстраційним написом, зазначені у вказаному договорі 14/25 частин будинку зареєстровано КП «Полтавське БТІ» на праві приватної власності за ОСОБА_2 , запис внесено до реєстраційної книги №8 за реєстровим №225.

Відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №007269 від 14.05.2004, серії ПЛ №007270 від 14.05.2004, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками земельної ділянки, розташованій по АДРЕСА_1 , кадастровий № :16:001:0066, з цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови (для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд-1000 кв.м., для ведення особистого селянського господарства 264 кв.м.), яка перебуває у їх спільній сумісній власності. Згідно із написами вчиненими на вказаних державних актах, 557/1264 частки земельної ділянки було продано за договором купівлі-продажу від 24.06.2024, реєстровий №3427.

Відповідно до витягу з рішення Подільської районної у м. Полтаві ради від 01.07.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :16:001:0960 площею 707 м2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , яка знаходиться в приватній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №217617536 від 24.07.2020, № 217617289 від 24.07.2020, земельна ділянка площею 0.0707 га з кадастровим номером :16:001:0960 зареєстрована 22.07.2020 на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку ПЛ №007269 від 14.05.2004, ПЛ №007270 від 14.05.2004, рішення №47 сесії сьомого скликання від 01.07.2020 Подільської районної у м. Полтаві ради, за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Дубовою Т.В. №345/02-31 від 17.09.2021 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 11/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_3 . Відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії, нотаріусом було вказано, що 11/25 частки житлового будинку було придбано померлою під час зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_2 , який також помер і їх частки у спільному майні за життя визначені не були. Також житловий будинок зазнав змін в технічних характеристиках, об`єкт був прийнятий в експлуатацію за амністією, подана декларація про готовність, однак відомості в Державному реєстрі про реєстрацію права власності відсутні.

Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Дубовою Т.В № 346/02-31 від 17.09.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 14/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_2 з аналогічних підстав щодо відсутності відомостей в Державному реєстрі про реєстрацію права власності після реконструкції.

Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Дубовою Т.В № 347/02-31 від 17.09.2021 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, загальною площею 0.0707 га, кадастровий номер: :16:001:0960 після смерті ОСОБА_3 у зв`язку із не визначенням за життя часток у праві спільної сумісної власності між померлою та ОСОБА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Дубовою Т.В №348/02-31 від 17.09.2021 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, загальною площею 0.0707 га, кадастровий номер: :16:001:0960 після смерті ОСОБА_2 з аналогічних підставі.

Згідно з витягом з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, декларація про готовність до експлуатації об`єкта за амністією № 25 була зареєстрована Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області 01.09.2020. Як убачається з наданого витягу, документація була подана спільно заявниками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо реконструкції житлового будинку з добудовою літ.А, нове будівництво гаражу, за адресою: АДРЕСА_1 , код ДКБС 1110.3 будинки садибного типу, клас наслідків СС1, спосіб будівництва господарський (власними силами), ТЕП загальна площа 113,5 кв.м, житлова площа 60,1 кв.м, кількість житлових кімнат 4, кількість поверхів 1, площа господарських будівель 28,6 кв.м.

Згідно з довідкою Полтавського БТІ «Інвентаризатор» № 80578 від 30.10.2020, станом на 28.10.2020 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає наступним характеристикам: житловий будинок літ.А-1, загальною площею 113,5 кв.м., житловою площею 60,1 кв.м., господарські будівлі і споруди гараж літ.З, погріб літ.а4, огорожа,1. Загальна та житлова площа будинку змінились через реконструкцію будинку з добудовою. Житловий будинок літ.А-1, гараж літ.З прийняті в експлуатацію згідно декларації про готовність до експлуатації об`єкта за амністією №25.

Згідно з довідкою Полтавського БТІ «Інвентаризатор» № 9628 від 18.08.2021, станом на 12.08.2021 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає наступним характеристикам: житловий будинок літ.А-1, загальною площею 113,5 кв.м., житловою площею 60,1 кв.м., господарські будівлі і споруди гараж літ.З, погріб літ.а4, огорожа,1, хвіртка3, хвіртка 4. Загальна та житлова площа будинку змінились через реконструкцію будинку з добудовою. Житловий будинок літ.А-1, гараж літ.З прийняті в експлуатацію згідно декларації про готовність до експлуатації об`єкта за амністією №25, збудовані хвіртка3, хвіртка4 не підлягають прийняттю в експлуатацію згідно з Постановою КМУ №406 від 07.06.2017 зі змінами.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України).

Згідно із нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до ст.1220 ЦК України, відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Згідно із ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч.1 ст.368 ЦК України).

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно з ч.1 ст.86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). За змістом ст.89 ЗК України та глави 26 розділу І книги третьої ЦК України, спільною сумісною є спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. Згідно з ч. 5 ст. 89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 за №20, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Водночас, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч.1 ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч.4 ст.25 ЦК України).

За таких обставин, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець має право захистити свої права шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Як встановлено судом, позивач є спадкоємицею ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , та яким на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка :16:001:0960, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та придбана у період реєстрації шлюбу частина житлового будинку - АДРЕСА_2 . За життя частки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності визначені не були. Також на праві приватної власності ОСОБА_2 належала частина житлового будинку по АДРЕСА_1 з розміром 14/25.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності №217617536 від 24.07.2020, № 217617289 від 24.07.2020, право спільної сумісної власності на земельну ділянку :16:001:0960 зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Після проведеної реконструкції житлового будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подана декларація про готовність до експлуатації об`єкта за амністією № 25, яка була зареєстрована Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області 01.09.2020 та внесена до Реєстру будівельної діяльності.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

У відповідності до ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

При цьому самочинним будівництвом є не лише новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Норми ст.376 ЦК України застосовуються також і до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик.

Частиною 1 статті ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що право власності на нерухоме майно, що належить фізичній особі, підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно п.11 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разу смерті власника.

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", про визнання права власності в порядку спадкування за законом в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до пунктів 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Якщо будівництво здійснювалося згідно з законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 якщо будівництво жилого будинку та господарських будівель і споруд відбувалося на відведеній для цього земельній ділянці на законних підставах, але після закінчення будівництва житловий будинок було не здано в експлуатацію, то до спадкоємців переходить право забудовників на оформлення зазначеного будинку у встановленому законом порядку та отримання на своє ім`я документів, що посвідчують право власності. Сам будинок слід вважати до здачі його в експлуатацію незавершеним будівництвом.

В даному випадку право власності на земельну ділянку було зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , реконструкція будинку, частина якого була придбана ОСОБА_3 у період шлюбу, завершена до смерті забудовників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , останні подали декларацію про готовність об`єкту, що була зареєстрована у встановленому порядку, а отже будинок є завершеним будівництвом об`єктом та прийнятим в експлуатацію за життя спадкодавців, однак останні не провели державну реєстрацію та не визначили їх частки у будинку після реконструкції і визначення судом частки померлого співвласника у праві спільної власності є неможливим.

При цьому Верховний Суд зазначає, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття такого права з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Суть державної реєстрації прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами.

Аналізуючи викладене, виходячи з фактичних обставин справи та норм законодавства, що регулюють виниклі правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позову у повному обсязі, оскільки у зв`язку зі смертю співвласників частки яких не були визначені за життя, спадкоємець позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину у інший спосіб. За таких обставин, позивач не має іншої можливості захистити своє право, тому суд вважає, що відповідно до ст.16 ЦК України цивільне право останньої підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права власності в порядку спадкування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який складається із житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 113,5 кв. м., гаражу літ. «З», погрібу літ. «а4», огорожі №1, хвіртки №3, хвіртки №4.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 0,0707 га, кадастровий номер: :16:001:0960, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач:ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Територіальна громада в особі Полтавської міської ради, , адреса. м.Полтава, вул. Соборності, 36.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих