Номер провадження: 22-ц/813/4630/24
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан»,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Ієговської Анастасії Олександрівни

на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2024 року, ухвалене Суворовським районним судом м. Одеси у складі: судді Середи І.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування шкоди, завданої смертю особи,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Ієговської А.О. звернулась до суду з позовом до ТДВ «Страхова компанія «Гардіан», який мотивовано тим, що внаслідок ДТП, яка сталася 02 вересня 2020 року, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер. В результаті ДТП та її наслідків малолітній доньці загиблого - ОСОБА_4 завдано шкоду.

На момент ДТП відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За фактом ДТП розпочато досудове розслідування за № 0000974 за ст. 286 КК України, яке 03 вересня 2020 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

Доказів того, що шкода була заподіяна внаслідок умислу потерпілого чи непереборної сили, відповідач не здобув, а тому позивачка має право отримання грошової компенсації від відповідача.

У ході досудового врегулювання спору на підставі заяви позивачки відповідач виплатив страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника, у розмірі 90 000 грн, а виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди малолітній дочці загиблого у розмірі 30 000 грн страховик не здійснив і не повідомив про причини відмови.

Оскільки загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, складає 60 000 грн, то позивачка як законний представник малолітньої доньки загиблого має право на 1/2 частку, що складає 30 000 грн, а інша частина належить матері загиблого.

У зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з вказаним позовом, в якому із посиланням як на правове обґрунтування своїх вимог на п. 36.1, п. 36.2 ст. 36, 27.3. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просила суд стягнути з відповідача на користь малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої діє її мати ОСОБА_1 , 30 000 грн страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

23 листопада 2023 року представник Черняковський А.В. , який діє в інтересах ТДВ «Страхова компанія «Гардіан», подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ОСОБА_2 уклав з ТЗД «СК «Гардіан» поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечений транспортний засіб «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , страхова сума за договором за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 260 000 грн. 04 жовтня 2021 року адвокат Шелепінський О.М., який діяв в інтересах матері загиблого внаслідок ДТП за участю застрахованого транспортного засобу ОСОБА_6 , звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування виплати моральної шкоди у розмірі 60 000 грн та витрат на утримання у розмірі 180 000 грн. Виходячи з мінімального розміру заробітної плати на момент ДТП, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди складає 60 000 грн, який підлягає розподілу між усіма особами, переліченими у п. 27.3. ст. 27 Закону України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У заяві представника матері було зазначено, що інші родичі у загиблого ОСОБА_3 , зокрема дружина чи діти - відсутні.

16 червня 2022 року відповідач виплатив страхове відшкодування на користь матері у розмірі 30 000 грн моральної шкоди, виходячи з ч. 2 ст. 1193 ЦК України, п. 36.3 ст. 36 Закону №1961-IV, за якими допущення грубої необережності потерпілою особою є підставою для розподілу страхового відшкодування згідно кількості осіб, які спричинили ДТП, в даному випадку між водієм і пішоходом, між якими був здійснений розподіл страхового відшкодування у розмірі 60 000 грн.

Згодом на підставі заяви позивачки від 11 квітня 2023 року про виплату страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 90 000 грн. (180 000 грн/2), доньці загиблого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , яка за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси визнана його донькою, відповідач здійснив виплату страхового відшкодування на користь позивачки, яка діє в інтересах малолітньої дитини загиблого - ОСОБА_4 , у розмірі 90 000 грн.

У задоволенні позову про стягнення страхового відшкодування моральної шкоди на користь позивачки, яка діє в інтересах доньки загиблого, просив відмовити, враховуючи грубу необережність пішохода ОСОБА_3 та приписи ч. 2 ст. 1193 ЦК України, за якими загальний розмір відшкодування підлягає розподілу на кількість відповідальних за вчинення ДТП осіб. Тобто, і мати, і донька загиблого мають право на виплату по 15000 грн і оскільки мати загиблого, вказуючи недостовірну інформацію про осіб, які мають право на таку виплату, отримала її у повному розмірі - 30 000 грн, то відповідач найближчим часом виплатить позивачці належну суму.

22 грудня 2023 року у зв`язку із частковою виплатою суми страхового відшкодування завданої моральної шкоди на користь позивачки, яка діє в інтересах малолітньої доньки загиблого, представник позивачки уточнила позовні вимоги ОСОБА_1 та просила стягнути страхове відшкодування у розмірі 15 000 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування шкоди, завданої смертю особи, відмовлено. Стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» на користь держави судовий збір у розмірі 1073,6 грн.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Ієговської А.О. звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції застосував ч. 2 ст. 1193 ЦК України, однак цією правовою нормою встановлено загальне правило зменшення розміру відшкодування моральної шкоди в разі, коли іншим спеціальним нормативно-правовим актом не передбачено певного порядку відшкодування такої шкоди. Якщо ж законом, яким врегульовано особливу сферу суспільних відносин, встановлений інший порядок, то визначена підстава зменшення розміру відшкодування не застосовується, посилаючись на п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Також посилається на судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції, у подібних правовідносинах.

02 квітня 2024 року від представника Черняковсьго А.В. , який діє в інтересах ТДВ «Страхова компанія «Гардіан», надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що відповідачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР-0578563, забезпечений транспортний засіб «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , на умовах якого була застрахована цивільно-правова відповідальність будь-якої особи, яка правомірно володіє вказаним транспортним засобом. 02 вересня 2020 року о 22 год. 58 хв. водій ОСОБА_2 здійснив наїзд на пішохіда ОСОБА_3 , в результаті чого останній загинув на місці. За ознаками кримінального правопорушення, відповідні відомості були внесені до ЄРДР, 30 вересня 2021року винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. 04 жовтня 2021 року адвокатом Шелепінським О.М., який діяв в інтересах ОСОБА_6 , подано заяву про страхове відшкодування щодо виплати 60 000 грн моральної шкоди та 180 000 грн - утримання. В заяві було зазначено, що крім ОСОБА_6 інші родичі відсутні. Відповідач здійснив оплату у розмірі 30 000 грн (моральна шкода), керуючись ч. 2 ст. 1193 ЦК України. Щодо відшкодування як утриманця в розмірі 180 000 грн, відповідач не здійснював, оскільки не було належних доказів.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення коштів у розмірі 15 000 гривень, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 вказаної норми).

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено, що між ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» та ОСОБА_2 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР-0578563, забезпечений транспортний засіб «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , страхова сума за договором за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 260 000 грн.

В період дії вказаного договору 02 вересня 2020 року о 22 год 58 хв в м. Одесі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_2 , який керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Ак. Заболотного від вул. Ж .Кюрі в бік пр. Добровольського, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , що перетинав проїзну частину зліва направо по ходу руху у невстановленому місці. В результаті ДТП від отриманих травм ОСОБА_3 загинув на місці пригоди.

У результаті вищевказаного ДТП та її наслідків малолітній доньці загиблого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було завдано шкоду.

На момент ДТП відповідальність водія ОСОБА_2 за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб застрахована у відповідача за вищезазначеним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземним транспортних засобів серії АР 578563.

25 січня 2022 року мати загиблого - ОСОБА_6 повідомила ТДВ «СК «Гардіан» про ДТП за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та надала усі необхідні документи.

Слідчий СУ Головного управління Національної поліції в Одеській області Романенко А.Ю. своєю постановою від 03 вересня 2020 року закрив кримінальне провадження № 0000974 за фактом ДТП за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Слідчий зробив висновок про відсутність в діях водія порушення Правил дорожнього руху України, а причиною розвитку аварійної ситуації, а також настання негативних наслідків являються особисті необережні дії пішохода, які не відповідають вимогам п. 4.7 , 4.14. (а, б) Правил дорожнього руху України. Станом на момент ДТП до складу сім`ї загиблого ОСОБА_3 входили: мати - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 ; дочка - ОСОБА_4 , що підтверджується рішенням Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/13813/21 від 02 лютого 2023 року.

Батько загиблого ОСОБА_3 - ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ). У шлюбі ОСОБА_3 на момент ДТП не перебував.

03 квітня 2023 року представник ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника та пов`язаного із моральної шкодою, на користь доньки загиблого у розмірі частини від загального розміру.

Відмовляючи у позові, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 15000 грн не підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що в діях пішохода ОСОБА_3 була груба необережність, тому підлягає застосуванню ч. 2 ст. 1193 ЦК України та зменшенню шкоди до 15 000 грн. Також прийняв до уваги те, що в ході розгляду справи була сплачена частина моральної шкоди у розмірі 15000 грн та, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,6 грн.

Переглядаючи таке рішення суду за доводами апеляційної скарги, колегія суддів не погоджує його з огляду на таке.

Правовідносини по відшкодуванню шкоди виникли під час дії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому такі регулюються норами Цивільного кодексу України та спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до положень пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано статтею 1187 ЦК України, відповідно до положень частини 2 даної норми права шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України).

Під умислом потерпілого розуміється усвідомлене бажання особи, щоб їй заподіяли шкоду. Груба необережність потерпілого не є обставиною, що звільняє особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, від відповідальності.

Правила, що регулюють деліктні зобов`язання, допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачений такий обов`язок.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди; страховик є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди (постанова Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18).

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим); загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, настає без вини її заподіювача. Страховик є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому, відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Пунктом 27.3. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Зменшення загального розміру відшкодування шкоди (регламентної виплати) даним Законом не передбачено.

Стаття 1193 ЦК України правовідносини потерпілого та страховика не регулює.

Отже, довід апеляційної скарги про помилкове незастосування судом норм спеціального закону, що регулює виниклі спірні правовідносини, є слушним, а помилкові доводи відповідача у відзиві на апеляційну скаргу такого не спростовують, оскільки є власним помилковим тлумаченням вказаних норм права щодо можливості страховика зменшити регламентні виплати.

Отже, на день настання страхового випадку мінімальна заробітна плата (з 01 вересня 2020 року) відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» складала у місячному розмірі 5 000 грн, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди становить 60 000 грн (5 000 х 12 = 60 000 грн), який підлягає розподілу між усіма особами, переліченими у п. 27.3. ст. 27 Закону України № 1961-IV, а саме матір`ю загиблого - ОСОБА_6 та його донькою - ОСОБА_4 .

Враховуючи часткову виплату та зменшення позовних вимог позивачем, апеляційний суд вважає за необхідним стягнути моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. Вказане узгоджується із такими засадами цивільного судочинства як змагальність та диспозитивність, якими внормовано розгляд судом справ не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, і обов`язку кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 13, ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Вказана невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права у відповідності до вимог п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілого.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а її позов та апеляційна скарга є обґрунтованими, то з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір у розмірі - 1073,60 грн (за подання позову) та 1610,40 грн (за подання апеляційної скарги), а загалом - 2684 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Ієговської Анастасії Олександрівни задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (, місцезнаходження: вул. Саксаганського, 96, м. Київ, 01032) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілого у розмірі 15 000 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (, місцезнаходження: вул. Саксаганського, 96, м. Київ, 01032) на користь держави судовий збір у розмірі 2684 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного тексту постанови - 03 грудня 2024 року.

Судді: М.В. Назарова

В.В. Кострицький

О.Ю. Карташов