КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 369/6679/23

номер провадження 22-ц/824/2141/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: заявник ОСОБА_1 ,

представник заявника ОСОБА_2 ,

представник стягувача ОСОБА_3 ,

представник виконавчої служби Цьвок Б.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року /суддя Пінкевич Н.С./

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Протченко Богдани Орестівни про скасування постанови про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою. Просив суд, з урахуванням доповнень, визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Протченко Богдани Орестівни в частині стягнення із ОСОБА_1 усіх грошових коштів зі спеціального (пенсійного) рахунку; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Протченко Богдани Орестівни про арешт майна боржника від 30.03.2023 у ВП НОМЕР_3; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Протченко Богдану Орестівну провести перерахунок надмірно стягнутих грошових коштів із ОСОБА_1 та повернути різницю коштів боржнику.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року у задоволенні скарги відмовлено. /а.с. 160-169/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати, задовольнивши вимоги скарги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не врахував, що приватний виконавець, стягуючи всі кошти з пенсійного рахунку діяв неправомірно, з порушенням вимог абз. 4, 5 ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», які визнано такими, що не відповідають Конституції України. Вказував, що накладення приватним виконавцем арешту на все майно боржника, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1 , яка є єдиним місцем проживання боржника, порушуються конституційні права боржника на вільне володіння, користування та розпорядження приватною власності на власний розсуд, що визначено ст. 41 Конституції України. Вказував, що наявний незначний борг в сумі 85417,9 грн., що не є співмірним щодо обмеження у праві власності. Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказував і на те, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати, пенсії та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби. Пенсійний рахунок, який заблоковано, є основним джерелом існування ОСОБА_1 . Крім того, згідно з розділом XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, припиняється звернення стягнення на пенсію.

Також він звернувся з доповненнями до апеляційної скарги, які повернуті апелянту у зв`язку з порушенням строків подачі у відповідності до ч. 1 ст. 364 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 серпня 2022 року стягнено з ОСОБА_1 на користь об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Брест-Литовське» заборгованість за внесками та платежами співвласників в розмірі 63 488,88 грн., інфляційні витрати в розмірі 8422,45 грн., три відсотки річних в розмірі 3 119,82 грн., та судовий збір в розмірі 1632,85 грн..

Постановою Київського апеляційного суду від 13 березня 2023 року рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 серпня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 березня 2023 року в справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Брест-Литовське» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

22 березня 2023 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист на виконання вищевказаного рішення.

28 березня 2023 року до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Протченко Б.О. надійшла заява ОСББ «Брест-Литовське» про відкриття виконавчого провадження з оригіналом виконавчого листа 369/140/20.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Протченко Б.О. від 29 березня 2023 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 369/140/20 (ВП НОМЕР_3).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Протченко Б.О. від 29 березня 2023 року стягнуто з боржника основну винагороду в розмірі 7666,40 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області від 29 березня 2023 року визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 500 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Протченко Б.О. накладено арешт на все майно боржника.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Протченко Б.О. від 10 травня 2023 року накладено арешт на кошти боржника.

Постановляючи оскаржену ухвалу про відмову у вимогах скарги, суд першої інстанції вірно керувався нормами частини першої, другої статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» про те, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

З поданих суду матеріалів виконавчого провадження встановлено, що виконавцем також відповідними постановами визначено основну винагороду виконавця та витрати виконавчого провадження, що складає значну суму (разом сума стягнення становить 85 417,90 грн. На час розгляду скарги відповідні постанови не скасовані в судовому порядку.

З поданої постанови про арешт майна боржника вбачається, що арешт накладений в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 85 417,90 грн.

Доказів того, що виконавець у порушення закону наклав арешт на майно боржника ОСОБА_1 , що перевищує суму стягнення, або на майно, яке не належить йому на праві приватної власності, суду не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що накладенням приватним виконавцем арешту на все майно боржника, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1 , яка є єдиним місцем проживання боржника, порушуються конституційні права боржника на вільне володіння, користування та розпорядження приватною власності на власний розсуд, апеляційним судом відхиляються з огляду на те, що наявний арешт не перешкоджає володінню і користуванню, спрямований на спонукання виконання рішення суду. Жодних дій, спрямованих на вилучення та реалізацію майна (квартири) виконавцем не вчинено. Натомість виконавцем направлено запити щодо з`ясування наявності доходів боржника, наявні рахунки у банківських установах. Водночас, боржником не подано виконавцю декларацію про свої доходи та майно.

На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виконавцем при прийнятті постанови про арешт майно дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо арешту коштів боржника, судом першої інстанції також вірно відмовлено у вимогах скарги.

Так, постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Протченко Б.О. від 10 травня 2023 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 85 417,90 грн.

31 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Київської області із заявою наступного змісту: «Прошу розблокувати рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» на картку НОМЕР_4 на яку я отримую пенсійні виплати. Підстава - довідка АТ КБ «ПриватБанк» від 17 травня 2023 року (додається)».

На дану заяву приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Протченко Б.О. надано відповідь за №1008 від 27 червня 2023 року, зокрема зазначено, що від АТ КБ «Приват Банк» не надходило повідомлень про те, що арештований рахунок є рахунком, на який заборонено звертати стягнення.

У статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Зняття арешту з коштів здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

В абзаці другому частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Такі документи відсутні у наданій копії матеріалів виконавчого провадження та такі докази не надав боржник при розгляді скарги.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт також не надає підтверджень про те, що рахунок, на який, зокрема, надходять і пенсійні виплати, є рахунком зі спеціальним режимом використання.

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 17 травня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 має картку НОМЕР_2 , на яку отримує пенсійні виплати, а також на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

Факт перерахування з даного рахунку коштів на погашення заборгованості не заперечувалось сторонами при розгляді справи.

Також ОСОБА_1 надав дві виписки по рахунку АТ КБ «ПриватБанк» від 20 червня 2023 року та від 25 травня 2023 року щодо списання грошових коштів сумі 16 764,60 грн.

Оцінюючи подані докази, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що матеріали справи та матеріали виконавчого провадження не місять підтвердження того, що списані кошти - це лише пенсійні виплати та рахунок - це спеціальний рахунок. За таких обставин у приватного виконавця не було правових підстав для скасування арешту з рахунку боржника до отримання відповідних підтверджуючих документів про спеціальний режим банківського рахунку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: