Справа № 595/2337/23
Провадження № 2-р/595/1/24
У Х В А Л А

20.05.2024 місто Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Тхорик І.І.

з участю секретаря судового засідання Боднара М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бучач заяву начальника Відділу освіти Бучацької міської ради Тернопільської області Драбовської О. про роз`яснення судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти Бучацької міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділу освіти Бучацької міської ради Тернопільської області Драбовська О. звернулася до Бучацького районного суду із заявою, в якій просить роз`яснити рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 березня 2024 року в частині ухвали: «Стягнути з Відділу освіти Бучацької міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22 грудня 2021 року по 28 вересня 2023 року в розмірі 81 075 (вісімдесят одна тисяча сімдесят п`ять) грн 93 коп. за вирахуванням відповідних податків і зборів», не вказано конкретну суму податків і зборів та суму, яку потрібно перерахувати на особовий рахунок позивача. Окрім того, вважає, що в частині рішення: «Рішення суду в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми платежу за один місяць, що становить 1263 грн(одна тисяча двісті шістдесят три) грн 99 коп. за вирахуванням відповідних податків і зборів, допустити до негайного виконання» суперечить рішенню: «Таким чином у даному випадку підлягає негайному виконанню рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі середньомісячного заробітку в сумі 1444,56 (однієї тисячі чотириста сорок чотири) грн 56 коп. (виходячи з розрахунку 7 робочих днів грудня х 180,57 грн = 1263,99 грн без урахування податків і зборів)». За наведених обставин, просить заявлені вимоги задовольнити.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 22 квітня 2024 року заяву прийнято до розгляду у судовому засіданні.

Сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для роз`яснення судового рішення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Бучацьким районним судом Тернопільської області було розглянуто цивільну справу №595/2337/23 за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти Бучацької міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Так, рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 березня 2024 року вирішено стягнути з Відділу освіти Бучацької міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22 грудня 2021 року по 28 вересня 2023 року в розмірі 81 075 (вісімдесят одна тисяча сімдесят п`ять) грн 93 коп. за вирахуванням відповідних податків і зборів. Рішення суду в частині виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми платежу за один місяць, що становить 1263 грн(одна тисяча двісті шістдесят три) грн 99 коп. за вирахуванням відповідних податків і зборів, вирішено допустити до негайного виконання. Окрім того, вирішено стягнути з Відділу освіти Бучацької міської ради на користь держави 968(дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп. судового збору.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

З наведеного положення цивільного процесуального законодавства слідує, що роз`яснення рішення повинно стосуватися лише його суті і не змінювати змісту рішення. Роз`ясненню підлягають виключно рішення суду як судові акти, ухвалені по суті позовних вимог, та які можуть бути реалізовані, в тому числі шляхом їх виконання.

Згідно роз`яснень, викладених у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення судуможливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Таким чином, у заяві про роз`яснення рішення повинно зазначатися, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Отже, за змістом статті 271 ЦПК України, роз`яснення рішення - це більш повний, ясний, зрозумілий виклад тих пунктів рішення, які підлягають виконанню та розуміння яких викликає труднощі.

Зі змісту зазначеної статті також убачається, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Суть роз`яснення судового рішення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові питання та вирішувати невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення ухваленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Слід зазначити, що згідно із п.п. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Як передбачено п. 171.1 ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Так, згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

У своїй практиці Верховний Суд України зазначає, що з одного боку, суд не повинен розраховувати розмір податків, що підлягають утриманню, з іншого - у резолютивній частині рішення суд повинен указати, що суму виплат зазначено без урахування податків і зборів.

Податки і збори із суми заробітної плати у такому разі повинен нарахувати роботодавець під час виконання відповідного судового рішення.

Тобто, при виконанні рішення суду призначена судом сума зменшується на суму податкових відрахувань, при цьому, якби працівник продовжував працювати та отримувати зарплату, то таку зарплату він отримував би також з урахуванням утримання обов`язкових податкових платежів.

Що стосується посилання заявника на розбіжності у визначеннях «за вирахуванням відповідних податків і зборів» та «без урахування податків і зборів», то такі поняття є тотожними і додатково їх тлумачити суд підстав не вбачає.

Що стосується рішення суду, про роз`яснення якого просить відповідач, то зміст резолютивної частини рішення, ухваленого у відповідності до вимог матеріального та процесуального права, є зрозумілим та доступним для усвідомлення, не містить положень, які б викликали суперечності щодо її розуміння, а роз`яснення механізму виконання судового рішення не відноситься до компетенції суду та не може бути вирішене шляхом роз`яснення рішення суду, оскільки тягне за собою зміну його змісту.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що рішення суду є зрозумілим і таким, що не припускає різного тлумачення, та враховуючи те, що у судовому засіданні не встановлено обставин, що утруднюють виконання рішення суду, а тому заява відповідача про роз`яснення рішення з підстав, зазначених в заяві, задоволенню не підлягає.

Окрім того, суд вважає за необхідне за ініціативою суду вирішити питання щодо виправлення описки в судовому рішенні.

Судом встановлено, що в мотивувальній частині рішення було допущено описку, а саме помилково зазначено, що до негайного виконання підлягає рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі середньомісячного заробітку в сумі 1444,56 грн, замість вірного 1263,99 грн.

Про той факт, що в мотивувальній частині допущено вказану вище описку, свідчить наведений у рішенні розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць, який підлягає до негайного виконання, зокрема: 7 робочих днів грудня х 180,57 грн = 1263,99 грн.

Згідно ч. 1 ст. 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Відповідно до ч. 2 ст. 269 ЦПК України питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Враховуючи те, що описка є технічною, допущена помилково, а тому підлягає виправленню.

Керуючись ст.ст. 269, 271, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви начальника Відділу освіти Бучацької міської ради Тернопільської області Драбовської О. про роз`яснення судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти Бучацької міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі відмовити.

Виправити описку,допущену в рішенні Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти Бучацької міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі, а саме в мотивувальній частині рішення зазначити вірно: «Таким чином, у даному випадку підлягає негайному виконанню рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі середньомісячного заробітку в сумі 1263 (однієї тисячі двісті шістдесят три) грн 99 коп. (виходячи з розрахунку 7 робочих днів грудня х 180,57 грн = 1263,99 грн без урахування податків і зборів).» замість: «Таким чином у даному випадку підлягає негайному виконанню рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі середньомісячного заробітку в сумі 1444,56 (однієї тисячі чотириста сорок чотири) грн 56 коп. (виходячи з розрахунку 7 робочих днів грудня х 180,57 грн = 1263,99 грн без урахування податків і зборів)».

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: І. І. Тхорик