ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 травня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/4934/23

Головуючий у першій інстанції Яременко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/712/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

учасники справи: позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2023 року (місце ухвалення м. Чернігів, дата складення повного тексту рішення 06.11.2023) у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.07.2019 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля CHRYSLER, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Seat, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Позивач вказує, що з відповіді НПУ про ДТП та постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 06.09.2019 убачається, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 ПДР і на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована не була.

Посилається, що відповідно до звіту № 0157-VV про оцінку вартості відновлювального ремонту, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Seat, д.н.з. НОМЕР_2 , складає 18527,02 грн без ПДВ.

Відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач здійснив регламентну виплату потерпілій особі. Розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхованого випадку складає 920,00 грн, яке позивачем було сплачено особам, які надавали послуги по врегулюванню по справі. Таким чином, позивачем були понесені витрати, пов`язані з регламентною виплатою у розмірі 19447,02 грн, яку просять стягнути з відповідача на їх користь.

У позові МТСБУ, посилаючись на положення ст. 1166, 1188, 1191, 1192 ЦК України та ст. 3, 38, 39, 40, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 19447,02 грн витрат, пов`язаних з регламентною виплатою та судові витрати.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.11.2023 позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, пов`язані з регламентною виплатою у розмірі 19447,02 грн та судовий збір у розмірі 2684 грн, а всього 22131 грн 02 коп.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що оскільки позивач МТСБУ сплатило ОСОБА_3 регламентну виплату у зв`язку з завданням майнової шкоди дорожньо-транспортною пригодою, що сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності і відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строк позовної давності.

За доводами апеляційної скарги, позивач у позові помилково зазначив його адресу проживання - АДРЕСА_1 , в той час як згідно інформації Державної міграційної його адреса реєстрації - АДРЕСА_2 , та помилково надсилав судову кореспонденцію на невірну адресу, тому вважає, що суд першої інстанції належним чином не повідомив його про час і місце розгляду справи, у якій він є відповідачем.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, заявник посилається, що позивач набув право вимоги до нього наступного дня після 18.10.2019, а звернувся з позовом лише 19.06.2023, тобто з пропуском загального строку позовної давності і не просив такий строк поновити, не надав доказів поважності пропуску строку позовної давності, тому вважає, що в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Як вказує заявник, дійсно дорожньо-транспортна пригода сталась з його вини і ним було відшкодовано потерпілому вартість відновлювального ремонту автомобіля, тому вважає, що звернення потерпілого до позивача про відшкодування шкоди є протиправним.

Також заявник зазначає, що постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 06.09.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є незаконною, оскільки виклик до суд про розгляд адміністративної справи він не отримував і справа розглянута з порушенням територіальної підсудності, оскільки повинна розглядатись за місцем реєстрації правопорушника.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення чи змінити його.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 14.07.2019 у м. Києві по вул. Дегтярівська, 53, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «CHRYSLER GS VOYAGER», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю марки «Seat Toledo Superwagen», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , що рухався в попутному напрямку в тій смузі, на яку мав намір перестроїтися та скоїв з ним зіткнення. У результаті даної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.09.2019 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн (а.с. 9).

Згідно Централізованої бази даних МТСБУ, станом на дату ДТП, автомобіль марки «CHRYSLER GS VOYAGER», д.н.з. НОМЕР_1 , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 35).

З матеріалів справи вбачається, що власником транспортного засобу марки «Seat Toledo Superwagen», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 13).

Транспортний засіб марки «Seat Toledo Superwagen», д.н.з. НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди, забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО № 5346740 (а.с. 8 на зворот).

Судом також встановлено, що 15.07.2019 ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 10) та із заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 12).

За результатами огляду автомобіля «Seat Toledo Superwagen», д.н.з. НОМЕР_2 був складений Звіт № 0157-VV від 22.08.2019 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого колісного транспортного засобу, виконаного за дорученням МТСБУ по справі № 60077 експертом-оцінювачем ОСОБА_4 , згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Seat Toledo Superwagen», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням фізичного зносу складників КТЗ та без врахування ПДВ 20% на замінні складові та матеріали, станом на дату огляду склала 18 527,02 грн (а.с. 14-34).

Згідно наказу МТСБУ № 10964 від 17.10.2019 прийнято рішення, з урахуванням довідки № 1 від 15.10.2019, сплатити на рахунок ОСОБА_3 18527,02 грн за шкоду, заподіяну в результаті ДТП, а також вжити заходів для компенсації витрат МТСБУ у добровільному порядку особою, відповідальною за шкоду (а.с. 36).

За матеріалами справи, МТСБУ здійснило виплату ОСОБА_3 на підставі наказу № 10964 від 17.10.2019 у сумі 18527,02 грн підтверджується платіжним дорученням № 1154065 від 18.10.2019 (а.с. 37).

Згідно платіжного доручення № 1153201 від 26.09.2019, МТСБУ перерахувало грошові кошти ФОП ОСОБА_5 за послуги аваркома (експерта) по справі № 60077 у сумі 920,00 грн (а.с. 37)

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки позивач МТСБУ сплатило ОСОБА_3 регламентну виплату у зв`язку з завданням майнової шкоди дорожньо-транспортною пригодою, що сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Однак, апеляційний суд не може погодитись з такими висновками районного суду через порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Таким чином, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди, заподіяної потерпілій у ДТП особі, а саме: в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 993 ЦК України, до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки.

При вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, то з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Отже при регресі строк позовної давності обчислюється з моменту здійснення відповідної виплати страхового відшкодування.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що МТСБУ здійснило виплату потерпілій особі відшкодування майнової шкоди, з цих підстав набуло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, тому строк позовної давності обчислюється з моменту виплати відшкодування.

З матеріалів справи, а саме з платіжного доручення № 1154065, убачається, що 18.10.2019 МТСБУ здійснило виплату ОСОБА_3 страхового відшкодування у розмірі 18527,02 грн (а.с. 37).

З позовом до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, МТСБУ звернулось 13.06.2023 згідно конверту (а.с . 46).

Апеляційний суд враховує, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить висновку, що оскільки страхове відшкодування потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_3 було виплачено МТСБУ 18.10.2019, перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати, тобто з 19.10.2019. Враховуючи, що до суду з позовом МТСБУ звернулося 13.06.2023, про що свідчить штамп поштового відправлення на конверті, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем пропущений трирічний строк звернення до суду, оскільки останнім днем звернення до суду є 19.10.2022.

Аналогічні висновки викладенні у постановах Верховного Суду від 10 січня 2019 року по справі № 200/13392/13-ц, від 27 грудня 2018 року по справі №373/2348/16-ц, від 23 травня 2018 року по справі № 199/1848/16, від 28 березня 2018 року по справі № 183/791/16-ц, від 25 жовтня 2018 року по справі № 203/8457/13-ц.

Враховуючи наведені обставини та встановивши, що внаслідок компенсації позивачем шкоди, завданої власнику пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді автомобіля «Seat Toledo Superwagen», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , позивач набув право вимоги в порядку регресу та звернувся до суду з позовом до винного у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , проте з пропуском трирічного строку позовної давності з моменту виплати страхового відшкодування, а тому наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог.

Водночас застосувати її суд може лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ст. 267 ЦК України).

Тому, за змістом загальних норм права, заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Заяву про сплив позовної давності може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання - письмового чи усного, що відповідає вимогам процесуального законодавства.

Водночас, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Тому, якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Більше того, якщо відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, це є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції. Зокрема, такого висновку дійшов Верховний суд в постанові від 24.10.2018 у справі № 317/3698/15-ц.

Окрім того, згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 200/11343/14-ц, в якій з метою ефективного гарантування права на справедливий суд Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постановах від 30 вересня 2015 року у справі № 6-780цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 щодо того, що суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування позовної давності.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач був позбавлений можливості подати заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності у суді першої інстанції, оскільки не був належним чином повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції.

Таким чином, заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що позивач у позові не правильно зазначив адресу проживання та помилково надсилав судову кореспонденцію на неправильну адресу, тому вважає, у зв`язку з чим він не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у якій він є відповідачем, враховуючи наступне.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 522/18010/18 зазначено, що у ЦПК України законодавець встановив повноваження суду апеляційної інстанції скасовувати рішення суду першої інстанції із підстави неналежного повідомлення у суді першої інстанції особи, яка подала апеляційну скаргу. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України). Тлумачення частини першої статті 8, частини другої статті 211, пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу; невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства; розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. У ситуації, коли суд першої інстанції розглянув справу за відсутності сторони, яка не була належним чином повідомлена про час та місце її розгляду, а суд апеляційної інстанції, повідомивши відповідну сторону належним чином, залишив таке рішення суду першої інстанції без змін, якщо такий учасник справи обґрунтовував свою апеляційну скаргу такою підставою, суд касаційної інстанції не може застосувати правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» (частина друга статті 410 ЦПК України).

Аналіз змісту та практики застосування наведених норм процесуального права дають підстави для висновку, що умова належності повідомлення учасника справи про дату, час і місце розгляду його справи у визначеному ЦПК України порядку є обов`язковою для забезпечення справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Повідомлення сторін про дату, час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК України.

Частинами першою, другою, п`ятою, шостою статті 128 ЦПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судова повістка про виклик повинна бути врученаз таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

В матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_2 про дату, час ти місце розгляду справи, зокрема призначеної на 18.09.2023 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Також апеляційний суд зауважує, що повідомлення відповідача, шляхом розміщення оголошення про виклик особи, яка має зареєстроване місце проживання, за відсутності даних про перебування, місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, суперечить нормам процесуального права.

Так, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції з додержанням вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України звертався до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_2

06.07.2023 з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у Чернігівській області надійшла відповідь з якої вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 49).

Проте, судом першої інстанції поштова кореспонденція (копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви) була направлена відповідачу ОСОБА_2 за адресою, яка була вказана Моторним (транспортним) страховим бюро у поданому позові - АДРЕСА_1 .

Враховуючи наявні в матеріалах справи відомості про зареєстроване місце проживання відповідача повідомлення останнього про дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення у порядку визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, не є належним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення судом норм процесуального, а саме не повідомлення судом про час та місце розгляду справи, відсутність можливості взяти участь у судовому розгляді справи.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів(DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 3) частини третьої статті 2 ЦПК України).

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справиабо обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша статті 8 ЦПК України).

Згідно пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, неповідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не був у відповідності до ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, а тому приймаються до уваги та підлягають задоволенню колегією суддів апеляційного суду.

З врахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про задоволення вимог апеляційної скарги, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а отже, слід ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, оскільки апеляційним судом скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, підлягають стягненню з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 судові витрати за апеляційний розгляд справи у розмірі 4026 грн.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 15.04.2024 було зупинено дію рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.11.2023, проте у зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, дія рішення суду першої інстанції поновленню не підлягає.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2023 року скасувати.

В задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, відмовити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (02002, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 4026 грн за апеляційний розгляд справи

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 23.05.2024.

Головуючий Судді: