ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 674/459/21

Провадження № 22-ц/4820/304/24

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю: представника позивача ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», відповідача Гаврілової Е.М., її представника

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 674/459/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Афадєєвим Віталієм Вікторовичем, на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» про розірвання кредитного договору та визнання недійсним договору іпотеки.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В квітні 2021 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом та просило ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 54 197 доларів США 40 центів, яка складається з: заборгованості за кредитом - 18 590,82 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами 28939,66 доларів США, пені в розмірі 6666,92 долари США.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначав, що 08.08.2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/1062/74/1276, згідно якого банк надав відповідачці кредит за програмою кредитування «Кредит на вторинному ринку» в розмірі 19 000 доларів США, з кінцевим терміном повернення 08.08.2022р. Відповідачка зобов`язалась повернути банку суму отриманого кредиту та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13,85% річних, в порядку та строки визначеному кредитним договором.

ОСОБА_1 18.07.2008 перед укладенням кредитного договору звернулася до банку із Заявою-анкетою на отримання кредиту, де в графі №1 «Відомості про кредит» зазначила суму кредиту 19 000 доларів США, яку має намір отримати, своїм підписом засвідчила, що з умовами надання та повернення кредиту ознайомлена. У порушення умов Договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 25.01.2021 утворилась заборгованість у розмірі 54 197 доларів США 40 центів, у зв`язку із цим банк і звернувся до суду з позовом.

Звертаючись до суду із зустрічним позовами ОСОБА_1 просила суд ухвалити рішення, яким розірвати кредитний договір № 014/1062/74/1267 від 08 серпня 2008 року з дати винесення рішення по справі, визнати недійсним договір іпотеки від 08 серпня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 2702, із заставною вартістю майна 173098 грн., посвідчений приватним нотаріусом Шевчик Н.М.

В обгрунтування зустрічних позовних вимог зазначала, що отримала 19 000 доларів США в рахунок кредиту. Кредит, який був отриманий нею у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» на придбання нерухомого майна - однокімнатної квартири по АДРЕСА_1 . В забезпечення кредитного договору, в цей же день між сторонами був укладений договір іпотеки від 08.08.2008 на вищевказану квартиру. Однак, після отримання кредиту, відбулась істотна зміна обставин, якими відповідачка, як споживач, не керувалась, укладаючи кредитний договір, а саме значне зростання курсу долара США по відношенню до курсу гривні, що потягло за собою зміну вартості кредиту та зменшення ціни на іпотеку. При цьому, в іпотечному договорі не встановлено інфляційного застереження та відсутні належні відомості щодо досягнення домовленості по розрахунках інфляційних втрат вартості предмету іпотеки та збереження його реальної вартості, що порушило постанову правління НБУ від 10.05.2007 року №168. Також в договорі відсутня додаткова угода між нею та банком. ОСОБА_1 зазначала, що розмір заборгованості по кредитних коштах, які банк просить стягнути, не відповідає дійсності, оскільки вона сплатила банку 3 735, 67 доларів США кредиту, залишок несплаченого кредиту становить 15 264, 33 долари США.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2022 року вказані позови об`єднано в одне провадження.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2023 року замінено позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника ТОВ «Цикл Фінанс».

Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 16.11.2023 року позов ТОВ «Цикл Фінанс» було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором за № 014/1062/74/1276 від 08.08.2008р. в розмірі 11688 доларів 04 центи США. В решті позову ТОВ «Цикл Фінанс» відмовлено.

В задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що первісний кредитор АТ «Райффайзен Банк Аваль» скористався своїм правом, наданим ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 9.1 кредитного договору, а також п. 6.3 іпотечного договору від 08 серпня 2008 року на дострокове погашення (стягнення) отриманого позичальником кредиту в повному обсязі, шляхом вчинення приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу відповідного виконавчого напису у 2009 році. Отже, вказані дії кредитора свідчать про зміну строку виконання зобовязання та дострокове погашення заборгованості. Тому перебіг строку позовної давності за всіма вимогами по кредитному договору розпочався 06 березня 2009 року та сплив 06 березня 2012 року. При цьому, апелянт вважає, що подальше скасування рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.01.2012р. виконавчого напису нотаріуса (справа № 2-2081) не впливає на перебіг строку позовної давності.

Також вказує, що звертаючись до суду із позовом в квітні 2021 року, банк пропустив строк позовної давності, про що до суду нею було подано відповідну заяву. Крім того, апелянтка звертає увагу, що кредитор безпідставно вказав підставою позову порушення умов кредитного договору, в результаті чого, нарахував заборгованість станом на 25 квітня 2021 року в розмірі 54197,40 доларів США.

Зауважує, що звернувшись до приватного нотаріуса у 2009 році банк у заяві просив вчинити напис на іпотечному договорі в рахунок погашення заборгованості за кредитом в повному обсязі, тобто всієї існуючої на той час заборгованості. З наведених мотивів вважає безпідставним висновок суду про те, що виконавчий напис не передбачав поверненя всієї суми заборгованості.

Апелянтка та її представник вважають, що суд першої інстанції припустився помилки в застосуванні висновків Обєднаної Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 09.12.2019р. у справі №357/5125/16-ц.

Разом з тим вважають, що для вирішення цього спору слід обов`язково врахувати висновки, викладені в постанові Верховного Суду по справі №686/23170/19 від 01 червня 2022 року, яка є повністю тотожною цій справі.

Також апелянтка вважає, безпідставним посилання первісного позивача на її лист до банку від 20.05.2019р. стосовно змін умов кредитування, оскільки такий лист не може бути підставою для переривання строку давності й крім того, цей лист був надісланий вже після спливу строку позовної давності.

Вказує, що в оскаржуваному рішенні суд визначив суму боргу, яка підлягає стягненню з неї, позичальника, - 11688,04 доларів США, однак при цьому не зазначив детального розрахунку вказаного розміру заборгованості (за який період і на якій підставі визначено саме такий розмір).

Тому, посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення в частині задоволення первісного позову, ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову ТОВ «Цикл Фінанс» відмовити в повному обсязі.

Рішення суду в частині відмови в задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та визнання недійсним договір іпотеки в апеляційному порядку не оскаржено та в силу вимог ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідача та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду в частині скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення в частині є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Так судом встановлено, що 08 серпня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/1062/74/1276, за яким банк надав відповідачці кредит на придбання житла квартири, в сумі 19000 доларів США строком на 20 років. За цим договором ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в повному обсязі до 08 серпня 2022 року згідно графіка погашення кредиту, також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13,85 % відсотків річних шляхом внесення щомісячного ануїтентного платежу до 19 числа кожного місяця в сумі 256,62 доларів США. Позичальник зобов`язаний повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором.

У разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником в повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати, включаючи проценти за кредитом, пеню та штрафи. За прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1% від простроченої до сплати суми за кожний календарний день прострочення. (п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 9.1, 9.2, 16.1, 16.2 кредитного договору)

В забезпечення виконання позичальником умов даного кредитного договору 08 серпня 2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" як іпотекодержателем та ОСОБА_1 як іпотекодавцем було укладено договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за №2701, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Шевчик Н.М. предметом якого є квартира АДРЕСА_2 .

За п. 6.2 даного договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки, у тому числі суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями незалежно від настання строку виконання боргового зобов`язання у випадку, якщо у момент настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором строк суми кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені строки сум процентів, сум неустойки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється поряд з іншим в безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

З жовтня 2008 року позичальник невчасно сплачувала кредитні кошти, внаслідок чого станом на 15 січня 2009 року в неї виникла прострочена заборгованість по кредиту в сумі 535,3 долара США.

30 січня 2009 року банк направив позичальнику повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором, в якому вказав, що станом на 15 січня 2009 року у позичальника виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 535,3 долара США, дана заборгованість та пеня в сумі 56,27 долара США підлягає негайному погашенню. Крім того в повідомленні вказано, що кредитний договорі забезпечений іпотечним договором.

Вказане повідомлення було отримано особисто позичальником, що підтверджується її підписом на повідомленні, однак заборгованість погашена не була.

В зв`язку з цим в березні 2009 року банк на підставі умов кредитного та іпотечного договорів звернувся до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Стець О.М. про дострокове вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В супровідному листі від 04 березня 2009 року банк просив нотаріуса достроково вчинити виконавчий напис по іпотечному договору від 08 серпня 2008 року на суму заборгованості 19894,41 долар США, у тому числі заборгованість по кредиту в розмірі 19570,12 доларів США, штрафні санкції в розмірі 324,29 доларів США, та вказав, що стягнення боргу проводиться відповідно до п. 9.1 кредитного договору, за яким у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником в повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати, включаючи проценти за кредитом, пеню та штрафи, п.п. 6.1, 6.3 іпотечного договору.

До цього листа банком було додано копію кредитного договору, оригінал іпотечного договору, розрахунок заборгованості та копії претензії.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 10 лютого 2009 року борг позичальника ОСОБА_1 перед банком становив 19894,41 доларів США, у тому числі заборгованість по кредиту у розмірі 19570,12 доларів США, штрафні санкції в розмірі 324,29 доларів США, тобто банк просив нотаріуса достроково звернути стягнення на предмет іпотеки з метою дострокового погашення всієї суми кредиту.

06 березня 2009 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Стець О.М. вчинено виконавчий напис про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_2 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки у виконавчому напису пропонується задовольнити вимоги банку щодо погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 19894,41 доларів США, у тому числі заборгованість по кредиту у розмірі 19570,12 доларів США, штрафні санкції в розмірі 324,29 доларів США.

Таким чином виконавчим написом передбачено, що звернення стягнення здійснюється в рахунок дострокового погашення всієї заборгованості за кредитом.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 18 січня 2012 року виконавчий напис приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Стець О.М. від 06 березня 2009 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_2 визнано таким, що не підлягає виконанню з підстав того, що у написі не вказано строк, за який проводиться стягнення.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, копією виконавчого напису та матеріалами, на підставі яких його було винесено, які були отримані апеляційним судом з Хмельницького обласного нотаріального архіву.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У частині другій статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Як встановлено судом позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови кредитного договору, допустила заборгованість за даним договором, а тому нею свої обов`язки за договором щодо повернення кредитних коштів в повному обсязі не виконанні.

В зв`язку з цим колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про підставність позовних вимог є обґрунтованими.

В той же час, відмовляючи в заяві позивача про застосування строків позовної давності при вирішенні спору та, визначаючи розмір заборгованості, суд першої інстанції припустився помилки.

Право на звернення до суду за захистом, закріплене статтею 4 ЦПК України, кореспондується зі статтею 256 ЦК України, яка встановлює для особи часові межі для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу та називає їх позовною давністю.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки.

Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Отже у позасудовому порядку захист суб`єктивного права також нерозривно пов`язується із фактором часу, про що свідчить зміст статті 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої однією з умов вчинення нотаріусом виконавчих написів дотримання трирічного строку давності з дня виникнення у стягувача права вимоги, а у відносинах між підприємствами, установамита організаціями) - не більше одного року або іншого строку для вимоги,за якою видається виконавчий напис, якщо законом встановлено інший строк давності.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного, оскільки статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Тлумачення вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Звернення стягнення є реалізацією іпотекодержателем свого права, передбаченого договором іпотеки, та підставою припинення цього права.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі № 357/5125/16-ц вказано, що у справі, яка переглядається, 14 лютого 2013 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, у рахунок погашення всієї заборгованості за кредитом.

Тобто, вчинення виконавчого напису потягло зміну строку виконання основного зобов`язання, банк у позасудовому порядку змінив строк виконання основного зобов`язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за виконавчим написом нотаріуса, разом із тим не реалізував свого права на стягнення всієї заборгованості за кредитним договором у судовому порядку в межах строку позовної давності. Вчинення 14 лютого 2013 року приватним нотаріусом виконавчого напису та звернення стягнення на предмет іпотеки, свідчить про те, що кредитор скористався своїм правом на дострокове повне повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що потягло зміну строку виконання основного зобов`язання.

Така ж правова позиція, яка зазначена в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі № 357/5125/16, викладена і в постанові Верховного Суду від 01 червня 2022 року в справі № м686/23170/19

У справі, яка переглядається, 06 березня 2009 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення всієї заборгованості за кредитом, яка станом на 10 лютого 2009 року становила 19894,41 долари США, у тому числі заборгованість по кредиту у розмірі 19570,12 доларів США, штрафні санкції в розмірі 324,29 доларів США.

При цьому у зверненні до нотаріуса банк просив достроково стягнути заборгованість за кредитним договором станом 10 лютого 2009 року, визначив заборгованість по всьому кредиту достроково саме на цю дату та, пославшись на п. 9.1 кредитного договору, визначив, що строк платежу за зобов`язаннями настав 10 лютого 2009 року.

Тобто, вчинення виконавчого напису у даній справі потягло зміну строку виконання основного зобов`язання на 06 березня 2009 року.

Отже у справі, яка переглядається, банк у позасудовому порядку змінив строк виконання основного зобов`язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за виконавчим написом нотаріуса з метою дострокового погашення всієї заборгованості за кредитом, разом із тим, не реалізував свого права на стягнення всієї заборгованості за кредитним договором у судовому порядку в межах строку позовної давності.

Так як строк виконання основного зобов`язання було змінено на 06 березня 2009 року, то саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом лише 13 квітня 2021 року, тобто зі спливом строку позовної давності.

В суді першої інстанції позивач подала суду заяву про застосування при вирішенні спору строків позовної давності.

При цьому в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі № 357/5125/16 зазначено, що наявність виконавчого напису нотаріуса про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, незалежно від виконання його боржником, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, і у такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц викладено правову позицію про те, що після направлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення кредитної заборгованості та, відповідно, припинення дії кредитного договору, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Звертаючись з позовом у квітні 2021 року банк ставив питання про стягнення заборгованості, яка утворилась станом на 5 січня 2021 року та становить 54 197 доларів США 40 центів, з яких: заборгованості за кредитом - 18 590,82 доларів США, заборгованість за відсотками 28939,66 доларів США, 6666,92 долари США пеня.

Наявність виконавчого напису нотаріуса про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, незалежно від виконання його боржником, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором і пені за умовами договору, який у цій частині змінений кредитором, і у такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

За таких обставин нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами та пені з 11 лютого 2009 року по 25 січня 2021 року є неправомірним та не відповідає вимогам цивільного законодавства.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак вимог про стягнення сплати встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України позивач не заявляв.

За таких обставин колегія суддів констатує, що позов є підставним, у відповідача перед банком наявна заборгованість по кредитному договору в сумі 19894,41 долари США, однак в задоволенні позову про стягнення цих коштів слід відмовити за спливом строків позовної давності звернення до суду.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та помилково задовольнив позов, а тому рішення суду в частині задоволення позовних вимог ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові в цій частині з підстав неправильного застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Афадєєвим Віталієм Вікторовичем, задовольнити.

Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2023 в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 березня 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова