Справа № 521/6255/24 Провадження № 2/521/3912/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Гриневич І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом та просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , однією сім?єю з ОСОБА_3 , не менше як п?ять років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме в період: з жовтня 2013 року по день смерті ОСОБА_3 , - по ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з липня 1993 року по день укладення шлюбу без державної реєстрації шлюбу та 28 жовтня 2000 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Малиновської районної адміністрації виконкому Одеської міськради було видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , актовий запис № 555. Від шлюбу дітей вони не мали. 23 вересня 2013 року шлюб було розірвано на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси, справа № 521/14649/13-ц, проте після винесення рішення суду вони примирилися і стали знову проживати однією сім?єю, але без державної реєстрації шлюбу. Після примирення у них були сімейні відносини та теплі стосунки як у чоловіка та дружини, фактично проживавши однією сім?єю, увесь цей час у сім?ї панували велике почуття любові та поваги один до одного, також увесь цей час вони вели сумісне господарство, піклувались та турбувалися один про одного, мали спільний сумісний бюджет, проживали, як чоловік та дружина (були однією сім?єю), мали взаємні права та обов?язки. Зазначає, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 з жовтня 2013 року по день смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 без державної реєстрації.

Вказує, що під час проживання однією сім?єю до укладення шлюбу, під час шлюбу та після розірвання шлюбу вони з нині покійним моїм чоловіком проживали у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема за цією ж адресою зареєстроване місце її проживання з 2000 року, про що свідчить відповідна відмітка в паспорті. Також за цією ж адресою вона отримує поштову кореспонденцію, перебуває на обліку у медичних закладах, у неї знаходяться правовстановлюючі документи на спадкове майно.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 4038. Похованням ОСОБА_3 займалася особисто ОСОБА_1 , що підтверджується Договором-замовленням про поховання від 14.04.2023 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене майно належало її цивільному чоловікові на підставі договору купівлі-продажу № 1048 від 10.12.1993 року.

Зазначає, що вона фактично прийняла спадщину після смерті спадкодавця у розумінні ст. 1268 ЦК України, проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, була зареєстрована у вказаній квартирі на момент смерті спадкодавця, та як мною вже було зазначено, що несла витрати, пов?язані з похованням мого чоловіка та проведенням інших ритуальних послуг. Вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори. ОСОБА_2 не звертався із заявою про прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину не отримував.

23 січня 2024 року приватним нотаріусом ОМНО Лутченко А. А. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину внаслідок відсутності доказів родинних, шлюбних чи інших відносин зі спадкодавцем, про що було видано відповідний документ (відмову), відповідно до якого було роз?яснено, що для видачі свідоцтва про право на спадщину вона маю право звернутися до суду із позовом про встановлення факту проживання однією сім?єю не менш як п?ять років зі спадкодавцем для визначення її як спадкоємця четвертої черги, у зв?язку із чим звертається із даним позовом.

Позивач та її представник у судовому засіданні зазначили, що заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд задовольнити позовну заяву, встановити відповідний факт та визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву та заяву про поважність причин неявки в судове засідання суду не надавав.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, допитавши свідків, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2000 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Малиновської районної адміністрації виконкому Одеської міськради було видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , актовий запис № 555. (а.с.17)

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси (справа № 521/14649/13-ц) від 23 вересня 2013 року шлюб було розірвано. (а.с. 18-19)

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 4038 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .(а.с. 14)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 1048 від 10.12.1993 року. (а.с.20-22)

Згідно акту обстеження квартири від 21.09.2023 року, який складений начальником дільниці ТОВ «Керуюча компанія «Сервіс плюс» Ткач С.М., вбачається, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 1993 року однією сім?єю проживали ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ОСОБА_3 (по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ); після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 продовжує проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . У приміщенні вказаної квартири знаходяться особисті речі, майно ОСОБА_1 , після смерті її чоловіка самостійно проводить оплату комунальних платежів, проводить ремонт, займається прибиранням та утриманням житла, що підтверджується показами сусідів: ОСОБА_4 , що мешкає у квартирі АДРЕСА_2 ; ОСОБА_5 , що мешкає у квартирі АДРЕСА_3 ; ОСОБА_6 , що мешкає у квартирі АДРЕСА_4 . (а.с.26)

Як вбачається із копій банківських квитанцій про сплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 за період 2019-2024 роки, оплата здійснювалася ОСОБА_1 (а.с.49-106)

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №73604871 від 16.08.2023 року, наданої Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А., у Спадковому реєстрі відсутня інформація про наявність заповітів або спадкових договорів. (а.с.166)

Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи №65/2023 приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А., окрім ОСОБА_1 , ніхто із заявою про прийняття спадщини не звертався. (а.с.159-178).

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № П1-162903-ю/л від 17.08.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 08.11.2000 року. (а.с. 177)

Крім того на підтвердження факту спільного проживання позивачка надала суду фотографії про спільне проживання та відпочинок з ОСОБА_3 . (а.с.27-28)

Свідок ОСОБА_4 в судовому засідання надала показання про те, що вона придбала квартиру за адресою АДРЕСА_5 в 2012 року та сусіди ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сумісно проживали за адресою АДРЕСА_1 , як одна родина - чоловік та жінка до смерті ОСОБА_3 .. Їй навіть не було відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були розлучені. У померлого був брат, але він ніколи не приходив до них. Сумісних дітей не мали. ОСОБА_3 хворів, а ОСОБА_1 його доглядала та поховала, також зазначила, що позивач продовжує жити у квартирі та сплачує комунальні платежі.

Свідок ОСОБА_7 , який надавала пояснення у судовому засіданні 12.11.2024 року та який є сином позивачки, зазначив, що з 1993 року вони з померлим ОСОБА_3 проживали однією сім`єю, померлий дуже йому допомагав. В 2000 році позивач та померлий уклали шлюб та жили за адресою АДРЕСА_1 завжди. Після розлучення вони продовжували проживати як одна сім`я і ставлення один до одного у них не змінилося. Вони завжди мали спільний бюджет, робили ремонти, лікувалися, відпочивали разом. Похованням ОСОБА_3 займалася позивач.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , зазначила, що знає позивача та померлого ОСОБА_3 з 2004 року. Зазначила, що позивачка жила з померлим за адресою АДРЕСА_1 , вони були разом з 1993 року, одружилися офіційно в 2000 році, розлучилися в 2013 році, але продовжували жити разом. Зазначає, що вони проживали як сім`я, мали спільний бюджет, вели спільно господарство, робили покупки, разом їздили на роботу. Померлий мав проблеми з серцем та судинами, позивачка доглядала за ним, купувала ліки. З початку війни вони дуже підтримували один одного. Позивачка займалася похованням ОСОБА_3 ..

В матеріалах справи міститься копія договору-замовлення на організацію та проведення поховання від 14.04.2023 року. (а.с. 16)

Маючи намір прийняти спадщину після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А., із заявою про прийняття спадщини, а саме - квартири АДРЕСА_6 .

Згідно листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А. від 23.01.2024 року № 23/02-14 щодо оформлення спадщини після смерті громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину внаслідок відсутності доказів родинних, шлюбних чи інших відносин зі спадкодавцем, та повідомляється, що для вирішення цього питання ОСОБА_1 необхідно звернутися до суду про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України). Визнання цього факту дасть право визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги. Четверта черга спадкоємців за законом містить невизначене коло осіб і не ставить право на спадкування в залежність від кровної спорідненості спадкодавця із спадкоємцем. Право на спадкування має особа, яка проживала із спадкодавцем однією сім`єю. Оскільки будь-яких формальних документів для визначення кола таких осіб законом не передбачено, довести факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем спадкоємець може лише у судовому порядку, і лише на підставі рішення суду, яким буде встановлений такий факт, певна особа може претендувати на те, щоб бути визнаною спадкоємцем четвертої черги. (а.с.29)

Відповідно ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Законодавством України встановлено, що «сім`я» на відміну від «шлюбу» є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом та у яких є взаємні права та обов`язки один до одного. Для існування сім`ї не існує спеціального порядку реєстрації.

Пункт 21 постанови Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України підлягає встановленню два юридичних факти: проживання однією сім`єю із спадкодавцем; на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Оцінюючи зібрані по справі докази, в їх сукупності та співставленні суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог, оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з жовтня 2013 року по 11 квітня 2023 року проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, спільний бюджет, піклувались одне про одного, а відтак ОСОБА_1 слід визнати спадкоємцем четвертої черги за законом, щодо майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Проніна проти України від 18 липня 2006 року п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. А тому, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Керуючись ст. 3 Сімейного кодексу України, ст.ст. 76-78, 83, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.1216, 1217, 1258, 1264, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім?єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не менше як п?ять років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме в період: з жовтня 2013 року по день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - по 11 квітня 2023 року.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22 листопада 2024 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН