Провадження №2/521/1838/24
02 травня 2024 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Тополевої Ю.В.,
за участю секретаря Бодрухіної К.І,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, за участі третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності,
Позов обґрунтований наступними обставинами.
ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила розгляд справи проводити у її відсутність.
Представник Одеської міської ради у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзив на позовну заяву не подавав.
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у відкрите судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причину неявки не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність не подавали.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У зв`язку з тим, що представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та відповідачем не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.
Правовідносини між сторонами виникли внаслідок виникнення права на спадкування, та регулюються книгою шостою Цивільного кодексу України.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер чоловік позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), серія НОМЕР_1 , актовий запис № 3297 від 23 березня 2023 року (а.с. 9).
Те, що ОСОБА_4 був чоловіком ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, серія НОМЕР_2 , актовий запис № 37 від 26 січня 2007 року (а.с. 10).
Після смерті ОСОБА_4 , відкрилася спадщина, в тому числі, у вигляді: 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09 листопада 1995 року (а.с. 16); 1/10 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5 від 22 травня 2013 року (а.с. 17).
Як єдиний спадкоємець першої черги за законом, ОСОБА_1 07 серпня 2023 року звернулась до Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого було заведено спадкову справу № 558/2023.
Постановою державного виконавця Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі Мельник Л.В., позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, оскільки ОСОБА_1 не надала документів, які підтверджують право власності ОСОБА_4 на спадкове майно.
Позивач вказує, що сестра ОСОБА_4 ОСОБА_2 утримує у себе оригінали документів, а саме свідоцтво про право власності на житло, від 09 листопада 1995 року на квартиру АДРЕСА_1 . Проте, вони припинили спілкування, місце перебування ОСОБА_2 позивачу невідоме.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За положенням ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст. ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, а право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою та при відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно.
Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його право власності.
При таких обставинах суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради, за участі третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власностіє законними, обґрунтованими, такими, що підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому їх необхідно задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України ст. ст. 3, 12-16, 20, 29, 392, 1216 - 1218, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 12, 76, 78, 81, 90, 258, 259, 263-265, 280-286 ЦПК України суд,
Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, за участі третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 3/10 частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 14 травня 2024 року.

Суддя: Ю.В. Тополева