Дата документу 22.05.2024 Справа № 331/1798/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/1798/24 Головуючий у 1 інстанції Жукова О.Є.
Провадження № 22-ц/807/1088/24 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Трофммової Д.А.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області, яка діє в інтересах Бердянської міської ради Запорізької області, Начальника Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області, яка діє в інтересах Бердянської міської ради Запорізької області про встановлення факту родинних відносин,-

В С Т А Н О В И Л А:

25 березня 2024 року позивач ОСОБА_1 ,в особі представника ОСОБА_2 звернулась до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області, яка діє в інтересах Бердянської міської ради Запорізької області , Начальника Бердянської міської військової адміністрації Бердянського району Запорізької області Галіціної Вікторії Леонідівни, яка діє в інтересах Бердянської міської ради Запорізької області , в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною сестрою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2024 року відмовлено у відкритті провадження.

Роз`яснено позивачу право на звернення до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку ст. 293 ЦПК України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що подана до суду позовна заява не підлягає розгляду у порядку позовного провадження, а має бути подана як заява в окремому провадженні.

Апеляційний суд не погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 ЦПК України встановлено, що Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження (ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

Підстави для відмови у відкритті провадження у справі визначені статтею 186 ЦПК України.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, частиною 5 статті 186 ЦПК України встановлено, що відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Як зазначив суд першої інстанції, позивач бажає встановити факт родинних відносин з померлою особою задля подальшої можливості реалізувати право на спадкування, проте заявником не надано доказів, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження, адже остання стверджує, що спадкова справа після сметрі ОСОБА_4 ніким не заводилась та вона є єдиним спадкоємцем після смерті останнього, відповідно до зазначеного, суд дійшов висновку, що заявнику слід звернутися до суду в окремому провадженні з цією вимогою.

Можливість розгляду справи в окремому провадженні не є обов`язковою та не виключає застосування до справи наслідків, передбачених ч. 6 ст. 294 ЦПК України, позаяк наявність спору виключає розгляд справи в окремому провадженні.

Скаржниця посилалась на те, що обрання способу захисту є її правом, тим більше встановлення факту родинних зв`язків може породити майнові та інші спадкові суперечки, а відтак розгляд вказаного питання в позовному проваджені не суперечить закону.

Окрім цього, ухвалою від 15.03.2024 року по справі №331/1330/24 вже відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за заявою про встановлення факту родинних відносин в порядку окремого провадження.

Колегія суддів наголошує, що для правильного вирішення справи не має значення заявлення ОСОБА_1 саме позову, а не заяви в порядку окремого провадження. Позивач заявив саме позовні вимоги про встановлення юридичного факту, і закон не містить жодних обмежень щодо такого його процесуального права саме в порядку позовного провадження.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про передачу справи на розгляд суду першої інстанції, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2024 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 травня 2024 року.

Головуючий

Судді: