Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №439/1890/24

Провадження № 2/439/545/24

02 грудня 2024 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Войтюк Т.Л.,

секретар судового засідання Полінчук С.-Е.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Броди цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі - позивач), діючи через свого представника ОСОБА_2 , звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь 165467,48 грн, а саме: за договором №4007227 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.09.2023 в сумі 89600,00 грн; за договором №7106443 про надання споживчого кредиту в сумі 75867,48 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 25.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір №4007227 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким останній отримав кредит. 24 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем укладено Договір факторингу №24/05/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передала (відступила) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні права вимоги до боржників, вказані в реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24 травня 2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 74240,00 грн, з яких: 12800,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 61440,00 грн - сума заборгованості за процентами. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ні на рахунки ТОВ «Фінтраст Україна», ні на рахунки попереднього кредитора. Враховуючи, що до позивача відповідно до договору факторингу № 24/05/2024 від 24 травня 2024 року перейшло право грошової вимоги за Договором № 4007227 від 25 вересня 2023 року, та станом на дату укладення договору факторингу строк дії кредитного договору не закінчився, позивач здійснив нарахування процентів за стандартною процентною ставкою в сумі 15360,00 грн в межах погодженого строку надання кредиту. Таким чином, заборгованість перед позивачем за Договором №4007227 від 25 вересня 2023 року загальною сумою 89600,00 грн, яка складається з тіла кредиту 12800,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 61440,00 грн, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 15360 грн.

Крім цього, 25 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено електронний Договір № 7106443 про надання споживчого кредиту, за яким останній отримав кредит. 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передала (відступила) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні права вимоги до боржників, вказані в реєстрі боржників. Враховуючи, що до позивача відповідно до договору факторингу від 27 травня 2024 року № 27.05/24-Ф перейшло право грошової вимоги за Договором № 7106443 від 25 вересня 2023 року, та станом на дату укладення договору факторингу строк дії кредитного договору не закінчився, позивач здійснив нарахування процентів за стандартною процентною ставкою в сумі 22506,90 грн в межах погодженого строку надання кредиту. Таким чином заборгованість перед позивачем за Договором №7106443 від 25 вересня 2023 року загальною сумою 75867,48 грн, яка складається з тіла кредиту 18850,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 34510,58 грн, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 22506,90 грн.

У зв`язку із вказаним просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами, сплачену суму судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до ухвали суду від 05 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 01 жовтня 2024 року, клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки та факту зарахування коштів на дану платіжну картку.

17 жовтня 2024 року на адресу суду надійшла відповідь від АТ «Універсал Банк».

У судове засідання 02 грудня 2024 року представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку електронних документів. 02 грудня 2024 року на адресу суду представник позивача скерував заяву, у якій адвокат Столітній М.М. просить судове засідання проводити без його участі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань.

До суду повернулися не врученими судові повістка для відповідача з довідкою поштового відділення про причини повернення/досилання, де вказана причина повернення - адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

У частині восьмій статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.

Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання.

Оскільки судова повістка, направлена судом відповідачу за адресою, за якою зареєстровано його місце проживання, повернута суду з відміткою - адресат відсутній за вказаною адресою, тому суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.

Враховуючи, що про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача.

Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 25 вересня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 4007227 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Відповідно до п. 1.2-1.4 вказаного Договору на умовах, встановлених Договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати всі інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмірі) складає 12800,00 грн. Строк кредиту 360 днів. Стандартна процента ставка становить 2,00% в день.

За умовами Договору також встановлена орієнтовна реальна річна процента ставка на дату укладання Договору та складає 30 341,06% річних за стандартною ставкою. З урахуванням зазначеного орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 104 960,00 грн як за стандартною ставкою.

Згідно з умовами п.2.1. Договору № 4007227 Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 .

Відповідно до інформації ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» №2116-3105 від 31 травня 2024 року, відповідно до укладеного договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення», останній перерахував кошти на платіжну картку клієнта: 25.09.2023 08:59:13 на суму 12800,00 грн, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 288481028, призначення платежу: Зарахування 12800 грн на карту НОМЕР_2 .

Про переказ коштів на картку відповідача свідчить інформація надана АТ «Універсал Банк» від 10.10.2024 № БТ/6124.

24 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем був укладений Договір факторингу №24/05/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило позивачу право грошової вимоги до боржників, що визначені в реєстрі боржників.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №24/05/2024 від 24 травня 2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 4007227 в розмірі 74240,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 12800,00 грн; заборгованість за процентами 61440,00 грн.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором № 4007227 від 25.09.2023 року за період з 25 вересня 20223 року по 24 травня 2024 року сума заборгованості становить 74240,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 12800,00 грн; заборгованість за процентами 61400,00 грн.

Також судом встановлено, що 25 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 7106443 про надання споживчого кредиту.

Відповідно до п. 1.2-1.4 вказаного Договору на умовах, встановлених Договором, товариство надає споживачу кредит, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмірі) складає 18850,00 грн. Строк кредиту 360 днів. Стандартна процента ставка становить 1,99% в день. Знижена процентна ставка 1,88 %.

Відповідно до п. 1.7. Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 29653,86%. Орієнтована загальна вартість кредиту 153891,40 грн за стандартною ставкою, та 153328,73 грн за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки.

Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 (п.2.1. Договору).

Відповідно до інформації ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» №2116-3105 від 31.05.2024, останній перерахував кошти на платіжну картку клієнта: 25.09.2023 23:45 на суму 18850,00 грн, картка НОМЕР_2 , номер транзакції 289008664.

27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем був укладений Договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право грошової вимоги до боржників, що визначені в реєстрі боржників.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №27.05/2-Ф4 від 27 травня 2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 7106443 в розмірі 53360,58 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 18850,00 грн; заборгованість за процентами 34510,580 грн.

У зв`язку із невиконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до суду. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд встановив, що між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, які регулюються такими нормами законодавства.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно положень статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Судом встановлено, що 25.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 40072227 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Сторонами договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом. ТОВ «Лінеура Україна» виконало взяті на себе зобов`язання та переказало суму кредиту на банківський рахунок відповідача, натомість відповідач умови Договору належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунків, поданих позивачем, складає 74240,00 грн, з яких: заборгованості за кредитом 12800,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами 61440,00 грн.

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» уклавши 24 травня 2024 року з ТОВ «Лінеура Україна» Договір факторингу №24/05/2024, набуло права грошової вимоги до відповідача по вказаному Договору №4007227 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25 вересня 2023 року. Станом на дату укладення договору факторингу строк дії кредитного договору не закінчився, позивач здійснив нарахування процентів за стандартною процентною ставкою в сумі 15360,00 грн в межах погодженого строку надання кредиту. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за Договором №4007227 від 25 вересня 2023 року в розмірі 89600,00 грн, з яких: тіло кредиту 12800,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 61440,00, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 15360 грн.

Окрім цього судом встановлено, що 25 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 7106443 про надання споживчого кредиту. Сторонами договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом. ТОВ «Авентус Україна» виконало взяті на себе зобов`язання та переказало суму кредиту на банківський рахунок відповідача, натомість відповідач умови Договору належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунків, поданих позивачем, складає 53360,58 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 18850,00 грн; заборгованість за процентами 34510,58 грн.

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» уклавши 27 травня 2024 року з ТОВ «Авентус Україна» Договір факторингу №27.05/24-Ф, набуло права грошової вимоги до відповідача по вказаному Договору №7106443 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25 вересня 2023 року. Станом на дату укладення договору факторингу строк дії кредитного договору не закінчився, позивач здійснив нарахування процентів за стандартною процентною ставкою в сумі 22506,90 грн в межах погодженого строку надання кредиту. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за Договором №7106443 від 25.09.2023 в розмірі 75867,48 грн, з яких: тіло кредиту 18850,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 34510,58 грн, нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 22506,90 грн.

Враховуючи, що доказів належного виконання своїх зобов`язань відповідачем суду не надано, факт отримання кредитів та розмір заборгованості не спростовано належними та допустимими доказами, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову повністю.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п.1 ч.2ст.141 ЦПК Україниінші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеномустаттею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогубуло надано до суду договір про надання правової (правничої) допомоги №17/07-2024 від 17 липня 2024 року, акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 26 серпня 2024 року до договору № 17/07-2024, із визначенням вартості правничої допомоги, у розмірі 10 000,00 грн, виконаних адвокатом Столітнім М.М. з описом вартості послуг.

Таким чином, судом встановлено, що позивач користувався правовою допомогою, поніс витрати на правничу допомогу, при цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Відтак, при визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі "East/WestAllianceLimited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Ятрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд бере до уваги ціну позову, а також на переконання суду, дії щодо підготовки позову у справі не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи.

А тому, суд дійшов висновку про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 7000,00 грн що буде відповідати розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись ст. 512, 514, 516, 526, 530, 549, 551, 610, 611, 612, 625, 1050, 1054, 1077 Цивільного кодексу України, ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість загальною сумою 165467,48 грн (Сто шістдесят п`ять тисяч чотириста шістдесят сім грн 48 к.), що виникла на підставіза Договору № 4007227 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25 вересня 2023 рокув сумі 89600,00 грн та Договору №7106443 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25 вересня 2023 рокувід 25 вересня 2023 рокув сумі 75867,48 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ФінтрастУкраїна`судові витрати у розмірі 2 422,40 грн (Дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 к.) та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн (сім тисяч грн 00 к.).

Заочне рішення може бути переглянуто Бродівським районним судом Львівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», місцезнаходження: вулиця Загородня, буд. 15, офіс 118/2, м. Київ, 03150 .

Відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 02 грудня 2024 року.

Суддя Т.Л. Войтюк