Справа №: 343/766/24
Провадження №: 2/343/332/24
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2024 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

судді Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано- Франківської області справу № 343/766/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання матері,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін, третьої особи:

позивачка просить стягнути з відповідача на її утримання кошти в розмірі 4000 гривень щомісячно, починаючи від дня звернення до суду з даним позовом.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є особою з інвалідністю ІІ групи та отримує пенсію по інвалідності. Інших доходів не має, ніде не працює, є одинокою особою. Шлюб з чоловіком вона розірвала ще в 2008 році. Він виїхав за кордон, де помер. Від даного шлюбу в них народилися дочка ОСОБА_4 та син ОСОБА_2 . Станом на сьогодні донька ОСОБА_5 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення не 3-річного віку, тому не може надавати їй допомогу на утримання. Натомість її син ОСОБА_2 не одружений, інших утриманців не має, зареєстрований як фізична особа підприємець, має дохід, тому має можливість їй фінансового допомагати. Раніше він давав їй кошти на ліки та інші потреби, проте на даний час матеріальну допомогу добровільно не надає, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явився.

Представник позивачки - адвокат Комарницький Е.Г. в підготовчому судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Також зазначив, що відповідач фактично проживає у м. Києві, хоч і зареєстрований разом з матір`ю, тому остання потребує його матеріальної допомоги та утримання, а останній таку надавав не регулярно, що було причиною звернення до суду з даним позовом. Просив прийняти визнання позову відповідачем та, враховуючи позицію третьої особи, ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Після поновлення судового розгляду до матеріалів справи долучив додаткові письмові пояснення, в яких вказав, що його довірителька є особою з інвалідністю ІІ групи. Вона отримує пенсію по інвалідності, інших доходів не має, ніде не працює. Розмір її пенсійних виплат з квітня 2024 року становить 6707,38 грн. Однак на даний час отримуваних нею коштів їй не вистачає. Крім постійних потреб на лікування, пов`язаних із захворюванням на підставі якого їй визначено ІІ групу інвалідності, додались також витрати на лікування, пов`язані з переломом нижнього кінця променевої кістки, яке трапилось 25.01.2024. Внаслідок супутніх захворювань, лікування перелому ускладнилось, тому вона з 05.03.2024 по 22.03.2024 змушена була пройти стаціонарне лікування. На даний час вона продовжує лікування. Оскільки ні син, ні дочка не допомагали їй, вона змушена була використати на лікування, проїзд та харчування всі свої заощадження та скористатися кредитними коштами від ПриватБанку. На даний час її кредитна заборгованість перед зазначеним банком становить 28730,11 гривень, що вона має погасити. Крім відповідача, який працює та інших утриманців не має, їй більше ніхто не може фінансового допомогти, тому просить її позов задовольнити, а розгляд справи завершити у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явився, скерував на електронну адресу суду заяви про визнання позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 у підготовче судове засідання не з`явилася, на адресу суду поштовим відправленням скерувала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. Також зазначила, що її мама є особою з інвалідністю ІІ групи. На сьогоднішній день нею фактично опікується її брат ОСОБА_2 , який проживає з нею, утримує її та надає їй кошти на її потреби. Її брат не одружений, дітей та інших утриманців не має. Натомісь вона не має можливості утримувати свою маму, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а також несе значні витрати на власне лікування. Додаткових коштів на утримання мами не має, тому не заперечує щодо позовних вимог, які визнає відповідач, оскільки таке утримання вона здійснювати не може.

Заяви та клопотання сторін, третьої особи, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 08.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

22 квітня 2024 року відповідач подав заяву про визнання позову.

Ухвалою суду від 24 квітня 2024 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

09 травня 2024 року від третьої особи поштовим відправленням надійшли письмові пояснення з додатками.

14 травня 2024 року відповідач на електронну адресу суду скерував заяву про визнання позову.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно із вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України).

Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін та інших осіб, тому суд прийняв визнання ним позову та прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні.

Однак після виходу до нарадчої кімнати суд ухвалою від 14.05.2024 поновив судовий розгляд для з`ясування потреби позивачки в матеріальній допомозі.

22 травня 2024 року представник позивачки подав додаткові письмові пояснення з додатками, які скеровані іншим учасникам справи, а також клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивачки.

З урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин:

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується її паспортними даними (а.с. 3-4).

Як вбачається з довідки до акта МСЕК серії 12 ААГ № 216944, ОСОБА_1 з 01.12.2023 повторно призначено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності загальне захворювання (а.с. 7).

Згідно з даними пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності як особа з інвалідністю ІІ групи (а.с. 6).

Розмір пенсії по інвалідності ОСОБА_1 визначений в довідці про доходи № 880816 та з березня 2024 року складає 6707,38 грн (а.с. 59).

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є повнолітніми дітьми ОСОБА_1 , на що вказують їхні свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 18.08.1990, серії НОМЕР_3 від 18.01.1992 (а.с. 8, 9).

ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , у зв`язку з чим змінила прізвище на ОСОБА_7 , яке залишила і після розірвання шлюбу, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 7 від 30.08.2017 (а.с. 10).

19 січня 2019 року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 , у зв`язку з чим змінила прізвище на ОСОБА_10 , на що вказує свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 10.01.2019 (а.с. 11).

У батьків ОСОБА_9 та ОСОБА_3 народився син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 25.01.2022 (а.с. 12).

ОСОБА_3 на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею тритічного віку (з 18.03.2022 по 18.01.2025 включно), про що свідчить відповідна довідка (а.с. 13), а також хворіє, на підтвердження чого вона надала свою медичну документацію (а.с. 42-46), тому вона у своїх письмових поясненнях не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, вказуючи, що, що саме останній здійснює утримання матері, маючи таку можливість.

Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 від 07.02.2008, ОСОБА_1 у 2008 році розірвала шлюбі зі своїм чоловіком ОСОБА_12 (а.с. 14). 15 грудня 2008 останній помер, на що вказує свідоцтво про смерть від 12.01.2009 (а.с. 15, 16).

Згідно з даними довідки № 92 від 29.06.2023, ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_1 , склад її сім`ї: син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 17).

Як зазначено представником позивачки, його довірителька потребує матеріальної допомоги, оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи, у зв`язку з чим має постійні потреби в лікуванні захворювання, через яке їй встановлено групу інвалідності. Також вона понесла значні витрати на лікування, пов`язані з переломом нижнього кінця променевої кістки, який мав місце 25.01.2024. Крім того внаслідок супутніх захворювань, лікування перелому ускладнилось, тому вона змушена була пройти з 05.03.2024 по 22.03.2024 стаціонарне лікування. Вказне підтверджується відповідною медичною документацією (а.с. 63-67). На даний час вона продовжує лікування, на яке вже витратила всі свої заощадження, у зв`язку з чим скористалася послугами КБ "ПриватБанк", перед яким станом на 30.04.2024 має заборгованість в розмірі 28730,11 грн, підтвердженням чого слугує відповідна банківська довідка (а.с. 60-62).

Таким чином, між сторонами виник спір з приводу стягнення аліментів на утримання матері.

Оцінка суду:

беручи до уваги позицію учасників справи в заявах по суті, враховуючи визнання позову відповідачем, відсутність заперечень третьої особи, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Частиною 1 ст. 202 СК України визначено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків виникає на підставі сукупності наступних умов - походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення), непрацездатність матері, батька та потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Так, відповідно до положень ч. 3 ст. 75 СК України, абз. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", непрацездатними громадянами є особи, які досягли пенсійного віку або особи з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є непрацездатною особою, оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи. Позивачка є матір`ю відповідача.

При встановленні факту необхідності матеріальної допомоги, то така визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання ними пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо (постанови Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 676/5118/16-ц, від 10.10.2018 у справі № 301/160/17).

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності ІІ групи загального захворювання, розмір якої перевищує встановлений розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць та з 1 січня 2024 року складає 2920 гривень (ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік").

Однак суд зважає на те, що ст. 202 - 203 СК України не передбачають врахування лише прожиткового мінімуму, встановленого законом, як безумовної умови для стягнення чи відмови у стягненні аліментів, оскільки отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. В такому разі повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про потребу у матеріальній допомозі, на що звернув увагу Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18-ц.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 хворіє та потребує періодичного лікування. Крім того, вона 25.01.2024 отримала травму, що погіршило її стан здоров`я, у зв`язку з цим позивачка несе витрати, на які її доходу не вистачає, тому вона скористалася кредитними коштами та має заборгованість перед банком у ромірі 28730,11 гривень, що в кілька разів перевищує її пенсійні виплати. Вказане свідчить про те, що на даний час ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги.

Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Згідно із ч. 2 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. При цьому обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу, що визначено в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18-ц.

Під час розгляду справи відповідач визнав позовні вимоги. З матеріалів справи не вбачається підстав, передбачених ст. 204 СК України, для звільнення його від сплати аліментів на утримання позивачки.

Таким чином, виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивачки та відповідача, зважаючи на непрацездатність матері та її потребу в матеріальному утриманні, з огляду на розмір аліментів, який вона просить стягувати зі свого сина - відповідача по справі, з яким останній погодився, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 як на непрацездатну матір, яка потребує матеріальної допомоги, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 гривень щомісяця, а позов задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Розподіл судових витрат:

беручи до уваги, що, згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1211,20 грн слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, ст. 51 Конституції України, ст. 202, 205 СК України, керуючись ст. 200, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання матері задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на непрацездатну матір ОСОБА_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 (чотири тисячі) гривень щомісяця.

Стягнення аліментів розпочати з 05 квітня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Третя особа: ОСОБА_3 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич