Справа №443/160/24
Провадження №2/443/208/24
РІШЕННЯ

іменем України

13 березня 2024 року м.Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.,

провів у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Жидачеві розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Сколівська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки,-

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Брона М.В. звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Сколівська державна нотаріальна контора Львівської області, в якій просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки загальною площею 0,78 га, в тому числі для ОЖБ (обслуговування житлового будинку) 0,25 га, розташованої у селі Антонівка Стрийського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обґрунтування позовних вимог

В обґрунтування позовної заяви представник позивача покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 . За життя, а саме 07.11.2012 ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Любшанської сільської ради Джавага Г.М. за реєстровим № 168, згідно тексту якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому до дня смерті і на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З метою належного оформлення спадкових прав ОСОБА_1 звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 у Сколівську державну нотаріальну контору Львівської області, на підставі якої нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на житловий будинок загальною площею 61,5 м.кв., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Факт реєстрації права власності на вищезазначений будинок за ОСОБА_1 підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.11.2023 № 355689711. Як відомо ОСОБА_1 , рішенням Любшанської сільської ради народних депутатів Жидачівського району Львівської області від 02.06.1995 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність на постійне користування» було ухвалено передати у приватну власність ОСОБА_2 для ведення підсобного господарства земельні ділянки в межах населеного пункту загальною площею 0,78 га, в тому числі для ОЖБ (обслуговування житлового будинку) - 0,25 га. З метою встановлення наявності у померлого ОСОБА_2 державних актів на право власності на вищезазначені земельні ділянки адвокат Брона М.В., звернулась з адвокатським запитом у ГУ ДГК у Львівській області та у Журавненську селищну раду. 18.12.2023 ГУ ДГК у Львівській області надіслало відповідь, у якій зазначено, що земельних ділянок у власності та користуванні ОСОБА_2 не зареєстровано. 28.12.2023 Журавненська селищна рада надіслала відповідь, у якій зазначила, що Державний акт про право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_2 не видавався. 22.12.2023 адвокат Брона М.В., звернулась від імені ОСОБА_1 у Журавненську селищну раду Стрийського району Львівської області з заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким передати у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , як спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_2 , земельну ділянку загальною площею 0,78 га, в тому числі для ОЖБ (обслуговування житлового будинку) - 0,25 га. У відповідь на дану заяву Журавненська СР Стрийського району Львівської області надіслала 02.01.2024 року лист, у якому зазначила, що ухвалити рішення, згідно якого передати у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , як спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_2 , земельну ділянку загальною площею 0,78 га, в тому числі для ОЖБ (обслуговування житлового будинку) - 0,25 га, не можливо, оскільки ОСОБА_2 помер та не завершив процес приватизації спірних земельних ділянок, внаслідок чого позивачу було рекомендовано звернутись з відповідним позовом до суду.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 29.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено розглядати за правилами загального позовного провадження на 15.02.2024 /а.с. 26-27/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 15.02.2024 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті на 07.03.2024 /а.с. 60-61/.

Розгляд справи по суті відбувся 07.03.2024 за відсутності сторін.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився. Його представник адвокат Брона М.В., подала клопотання в якому судове засідання просить проводити за її відсутності. Позовні вимоги підтримую в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився. Надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Щодо вирішення спору покладається на думку суду.

Представник третьої особи Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився. Надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Щодо вирішення спору покладається на розсуд суду.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 07.03.2024, є дата складення повного тексту судового рішення 13.03.2024.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею: 61,5 кв.м., житловою площею: 31.6 кв. м., який складається з 2 житлових кімнат та однієї кухні і розташований за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.9/.

Згідно з виписки з погосподарської книги с. Антонівка проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.38/.

Згідно рішення Любшанської сільської ради народних депутатів від 02.06.1995 ОСОБА_2 передано у приватну власність для ведення підсобного господарства земельні ділянки в межах населеного пункту загальною площею 0,78 га, в т.ч. для ОЖБ 0,25 га, та залишено в постійному користуванні 0,22 га земельної ділянки, яка раніше надавались за межами населеного пункту /а.с.10/.

Відповідно до акту обміру/уточнення земельної ділянки, наданої для ведення особистого обслуговування житлового будинку ОСОБА_2 , провели обмір/уточнення/ земельної діялкни, наданої для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться біля садиби і біля Федірка. По даних земельно-облікових документів /земельно-кадастрової книги/ погосподарської книги рахується дана земельна ділянка за господарством ОСОБА_2 всього земель: 1,22 га, в т.ч. с/г угідь: 1,10 га, з них рілля: 0,96 га, б/насадж: 0,14 га, під будівлями: 0,02 га і дворами: 0,10 га /а.с.11/.

Згідно інформації з відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області станом на 01.01.2013 земельних ділянок у власності та користуванні ОСОБА_2 на території Стрийського району не зареєстровано /а.с.12/.

Відповідно до відповіді на запит виданої Журавненською селищною радою Стрийського району Львівської області Державний акт про право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживав в с. Антонівка, Жидачівського району, Львівської області, не видавався /а.с.13/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого повторно 27.09.2023 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 30.03.2014 у віці 81 рік помер ОСОБА_2 /а.с.6/.

Відповідно до заповіту від 07.11.2012 зареєстрованому в реєстрі за №168 ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що буд належати йому до дня смерті і на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 /а.с.7/.

Відповідно до заяви від 22.12.2023 поданої до Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області ОСОБА_1 просить ухвалити рішення, яким передати у власність ОСОБА_1 , як спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_2 , земельну ділянку загальною площею 0,78 га, в тому числі для ОЖБ 0,25 га/а.с.14/.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №74267060 від 10.10.2023 після смерті ОСОБА_2 було заведено спадкову справу №208/2023 /а.с.49/.

Державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної конторої Батлюк В.І. - ОСОБА_1 23.11.2023 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з житлового будинку з двох житлових кімнат, розміром житлової площі 31,6 кв. метрів, зазначений в плані літерою А-1, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.8/.

Згідно відповіді на адвокатський запит виданої Журавненською селищною радою Стрийського району Львівської області від 02.01.2024 повідомлено, що орган місцевого самоврядування не може ухвалити рішення, яким передати у власність ОСОБА_1 , як спадкоємцю за заповітом після смерті ОСОБА_2 , неможливо, так як рішенням Любшанської сільської ради від 02.06.1995 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність на постійне користування» земельні ділянки передавались у власність ОСОБА_2 який на даний час помер, та не зміг завершити приватизацію /а.с.15/.

Норми права та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Конституції України, Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України.

Так, статтею 14 Конституції України гарантовано право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Положеннями статей 6, 56, 67 ЗК України 1990 року (у редакції, чинній на час ухвалення рішення від 02.06.1995 про передачу ОСОБА_2 земельних ділянок у приватну власність напостійне корисотування) передбачено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, для ведення особистого підсобного господарства і будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара. Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських споруд у розмірі не більше: у сільських населених пунктах 0,25 га.

Статтею 23 ЗК України 1990 року (у вказаній редакції) визначено, що право власності на землю посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Абзацом 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗК України).

Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до пункту «а» частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Пунктом «а» частини 3 статті 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Зазначені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц та постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17, від 04 листопада 2020 року у справі № 545/1631/19 та від 24 грудня 2021 року у справі № 343/1341/20 та відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.

Аналіз норм права, що регулюють спірні правовідносини, свідчить про те, що початком процедури безоплатної приватизації земельної ділянки є звернення громадянина, зацікавленого у такій приватизації, до відповідного компетентного органу (органу місцевого самоврядування) із заявою про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до вимог статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи та часом її відкриття є день смерті особи.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування може здійснюватися за заповітом або за законом.

За життя 07.11.2012 ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Любшанської сільської ради Джавага Г.М. за реєстровим № 168, згідно тексту якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому до дня смерті і на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що 23.11.2023 державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної конторої Батлюк В.І. - ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з житлового будинку з двох житлових кімнат, розміром житлової площі 31,6 кв. метрів, зазначений в плані літерою А-1, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Любшанської сільської ради народних депутатів від 02.06.1995 ОСОБА_2 передано у приватну власність для ведення підсобного господарства земельні ділянки в межах населеного пункту загальною площею 0,78 га, в т.ч. для ОЖБ 025, га, та залишено в постійному користуванні 0,22 га земельної ділянки, яка раніше надавались за межами населеного пункту.

ОСОБА_2 не завершив процедуру приватизації, не отримав та не зареєстрував у встановленому законом порядку державний акт, відомості про вказану земельну ділянку також не було внесено до Державного земельного кадастру, у зв`язку з цим позивач позбавлений у позасудовому порядку оформити свої спадкові права.

В той же час, оскільки спадкодавець позивача за життя розпочав процедуру приватизації земельної частки (паю), однак її не завершив та право власності на земельну ділянку не набув, то право на завершення даної процедури не припинилося внаслідок його смерті. Отже, це право переходить у спадок його спадкоємцю за заповітом ОСОБА_1 , який прийняв спадщину відповідно до норм чинного законодавства.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення процедури приватизації земельної ділянки загальною площею 0,78 га, в тому числі для ОЖБ (обслуговування житлового будинку) 0,25 га, розташованої у селі Антонівка Стрийського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

У той час, не підлягає задоволенню позовна вимога про здійснення державної реєстрації, оскільки, для державної реєстрації права власності на земельну ділянку, права на яку набуваються шляхом передачі земельних ділянок у власність, подається рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність.

Отже, ОСОБА_1 після завершення приватизації земельної ділянки та отримання рішення міської ради не позбавлений права звернутися до державного реєстратора та зареєструвати своє право власності на земельну ділянку в установленому законом порядку.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст.15,1216,1218,1225,1261,1266,1268 ЦК України, ст.81,125, ч. 1 ст.131, п. 1 ч. 3 ст.152 ЗК України, ст. ст.142,248,259,263,264,265,273,354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Сколівська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення процедури приватизації земельної ділянки загальною площею 0,78 га, в тому числі для ОБЖ (обслуговування житлового будинку) - 0,25 га, розташованої у селі Антонівка Стрийського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Р.Г. Равлінко