Справа № 446/865/24
УХВАЛА

про забезпечення позову

27.05.2024 року суддя Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Костюк У. І. , розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

встановив:

представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Даниленко Т.І. подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позов до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати між сторонами шлюб, який був зареєстрований 30.04.2015 Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 179.

Ухвалою суду від 16.04.2024 провадження у справі відкрито визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

24.05.2024 на адресу суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми та визначення способів участі у вихованні й спілкуванні малолітніх дітей.

Одночасно з поданням зустрічної позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд зобов`язати ОСОБА_2 надати інформацію з належним підтвердженням щодо місця перебування та проживання: малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , надати інформацію щодо умов проживання дітей та відвідування ними навчального закладу та щодо стану здоров`я кожного з них та зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити відео зв`язок ОСОБА_1 з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 шляхом використання мобільних застосунків, що функціонують на телефонному пристрої кожного з батьків дітей (Viber, Watts App, Telegram - на вибір) два рази на тиждень в четвер та неділю, враховуючи графік дітей, тривалістю кожний до 40 хвилин в проміжку часу з 10:00 до 19:30, до моменту розгляду справи по суті.

В обґрунтування заяви заявник вказує на те, що ним був поданий до Кам`янка Бузького районного суду Львівської області зустрічний позов про усунення перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми та визначення способів й вихованні й спілкуванні малолітніх дітей з батьком, так як на сьогодні ОСОБА_2 повністю унеможливила участь заявника у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми, місце перебування яких йому невідоме. Заявник вважає, що зобов`язання відповідача вчинити певні дії, які не є тотожними з позовними вимогами, викладеними у зустрічному позові є допустимим та необхідних при розгляді даної справи, а невжиття такого заходу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача та задля негайного усунення порушення найкращих інтересів дітей. Враховуючи вище наведене просить суд заяву задовольнити та вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходив з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Згідно з частинами третьою, десятою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Відповідно до п. 4 та п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись до суду з зустрічним позовом, як на підставу своїх порушених прав,позивач ОСОБА_1 послався на те, що ОСОБА_2 свідомо перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми і не надає жодної інформації щодо дітей та умови їх проживання і потреб, що на переконання позивача порушує права батька дітей та завдає шкоди їхнім інтересам .

Згідно позовних вимог з якими звернувся ОСОБА_1 , позивач просить суд зобов`язати відповідачку ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні позивача, ОСОБА_1 , з дітьми: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та визначити способи участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми як під час їхнього перебування за межами України так і під час їхнього перебування в межах України.

Суд встановив, що між сторонами існує спір щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з ними. Неповнолітні діти сторін ОСОБА_6 та ОСОБА_3 наразі проживають з матір`ю ОСОБА_2 за межами України.

Відтак вирішуючи питання про необхідність застосування заходів забезпечення позову, судом встановлено, що між сторонами у справі склалися стосунки, які позбавляють можливості батька регулярно спілкуватися із дітьми.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Вказана норма кореспондується із положеннями частини третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Суд враховує, що у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту дітей особисто з їхнім батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від спілкування з батьком.

Із метою запобігання втрати емоційного контакту батька з дітьми, погіршення між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи, який може бути тривалим, та вирішення питання про визначення способів участі батька у вихованні дітей, застосування заходів забезпечення позову в спірних правовідносинах є виправданим.

Судом відзначається, що про необхідність та важливість контакту дитини з кожним із батьків під час тривання судового процесу та відсутності остаточного рішення неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ.

Так, у рішенні від 04.09. 2018 «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» (заява № 6221/14) ЄСПЛ вважав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі, зі встановленням графіку відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, а тому допустимим є встановлення такого графіку до закінчення розгляду справи по суті, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції щодо права на повагу до його приватного i сімейного життя.

Поряд із цим, розглянувши запропоновані позивачем заходи забезпечення з урахуванням наявних обставин справи, суд вважає, що заява позивача підлягає до часткового задоволення.

Так, не може розцінюватись як захід забезпечення позову вимога позивача про зобов`язання ОСОБА_2 надати інформацію щодо місця перебування та проживання: малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , умов проживання дітей та відвідування ними навчального закладу та щодо стану здоров`я кожного з них.

Суд вважає, що запропоновані позивачем заходи забезпечення позову не узгоджуються з поняттям та видами забезпечення позову, які регламентовані у главі 10 ЦПК України. Так, аналіз норм ЦПК України щодо забезпечення позову свідчить, що вказані заходи забезпечення позову можуть бути застосовані судом з метою збереження існуючого стану предмету спору до моменту прийняття рішення. Проте запропоновані заявником заходи забезпечення позову спрямовані на здобуття доказів у справі, що охоплюються процесуальним обов`язком сторони довести обставини на які вона посилається відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Разом з тим, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про надання йому можливості спілкування з дитиною методами телекомунікації.

Застосування судом відповідного заходу забезпечення позову не порушить прав відповідача, оскільки забезпечення позову є процесуальною дією тимчасового характеру і не є вирішення позову по суті спору.

Судом відзначається, що обраний ОСОБА_1 вид забезпечення позову шляхом забезпечення спілкування з дітьми за допомогою відео зв`язку протягом певного проміжку часу спрямований на забезпечення збереження відносин та емоційного контакту малолітніх дитини з батьком.

Забезпечення позову шляхом надання можливості спілкування батька з дітьми за допомогою відео зв`язку спір по суті не вирішує, оскільки позовними вимогами є: зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, визначивши спосіб участі у вихованні систематичні побачення та можливість вільного спілкування із дітьми у визначений проміжок часу, що є відмінним від застосованого заходу забезпечення позову.

На думку суду можливий тривалий розгляд справи без можливості спілкування дітей з батьком може призвести до втрати емоційного контакту, що в свою чергу ускладнить чи зробить неможливим виконання можливого судового рішення про задоволення позову, оскільки може призвести до втрати емоційного контакту.

Враховуючи все вищевикладене та інтереси дітей, їхній вік, суд приходить до висновку, що спілкування батька з малолітніми дітьми шляхом застосування будь-яких доступних каналів телекомунікаційного зв`язку буде сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дітей. Відновлення відносин та емоційного контакту малолітніх дітей з їхнім батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком.

Такий вид забезпечення позову є співмірним заходом забезпечення заявленого позову, враховуючи, що цей спір виник із сімейних правовідносин та часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у визначений судом спосіб не вирішить спір по суті, а лише забезпечить збереження відносин та емоційного контакту малолітніх дітей з їхнім батьком, незважаючи на тривалість розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 149-155,157 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Застосувати вид забезпечення позову та зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити відео зв`язок ОСОБА_1 з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 шляхом використання мобільних застосунків, що функціонують на телефонному пристрої кожного з батьків дітей (Viber, Watts App, Telegram - на вибір) два рази на тиждень в четвер та неділю, враховуючи графік дітей, тривалістю кожний до 40 хвилин в проміжку часу з 10:00 до 19:30, до моменту розгляду справи по суті.

В решті заявлених вимог - відмовити.

Дану ухвалу надіслати заявнику, особам, яких стосуються вжиті заходи забезпечення позову, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Львівського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала виготовлена 27.05.2024.

Суддя У.І. Костюк