Справа № 686/1190/20
Провадження № 4-с/686/3/24
УХВАЛА

20 травня 2024 року м.Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Чевилюк З.А.,

з участю секретаря судового засідання Козубович А.Т.,

представника скаржника ОСОБА_1

стягувача ОСОБА_2

представника ДВС ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця.Просив визнати надійсним та скасувати висновок про вартість майна ТОВ «Приватної експертної служби» від 22.06.2023 року.Скаржник повністю виконав рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10.02.2020 року про стягнення заборгованості по позиці, що підтверджується оригіналом договору позики та акт приймання передачі коштів. Опис та оцінка майна проведена після виконання умов виконавчого провадження. Дії державного виконавця є неправомірними.

Вказані обставини зумовили звернення з даною скаргою до суду.

Представник скаржника скаргу підтримав та наполягав на її задоволені. ОСОБА_2 зауважив, що заборгованість на дату розгляду справи в суді не погашена, рішення не виконано. Він перебуває за кордоном, що підтвердив копією закордонного паспорта. Заперечив можливість задоволення скарги. ОСОБА_2 не уповноважував будь-яку особу на отримання боргу, фізично був відсутній в Україні, що унеможливило підписання будь-яких документів про отримання боргу. Державний виконавець Гураєвський М.М.просив відмовити у задоволені скарги;діяв виключно у межах З.У. «Про виконавче провадження».

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності, тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження під час проведення виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду по справі №686/1190/20 від 10 лютого 2020 року, позов про стягнення заборгованості за договором позики з ОСОБА_4 -задоволений, стягнуто заборгованість за договором позики від 09.10.2012 року в сумі 733770 грн. та штраф 330 196,50 грн., всього 1063 966,50 грн.

Постановою про відкриття виконавчого провадження у справі ВП №70130411 від 20.10.22 року відкрито виконавче провадження.В рамках виконавчого провадження накладено арешти на майно боржника. Здійснено оцінку нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 т а визначено вартість 1770 740 грн. Виконавче провадження не закінчене.

Скаржником заперечено законність оцінки. Зауважено, що наявність оригіналу договору позики у ОСОБА_4 , письмової додаткової угоди від 26.07.2023 року про здійснений розрахунок на загальну суму 1144 830 грн. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 свідчить про відсутність боргу та підстав для проведення оцінки майна боржника.

ОСОБА_2 повідомив, що з 3.11.2022 року користується новим паспортом, тоді як додаткова угода містить дані щодо старого паспорту. З 14 квітня 2023 року ОСОБА_2 вилетів в Канаду та до цього часу там перебуває, на підтвердження чого надав копії відповідних паспортних документів. В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечив погашення боргу ОСОБА_4 та отримання від нього будь-яких коштів на виконання рішення суду. Ним ніхто не уповноважувався на отримання боргу.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

За змістом частин першої-третьої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, то визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Частина п`ята статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» надає учаснику виконавчого провадження право на оскарження оцінки майна як процесуальної дії державного виконавця.

Відповідно до частин першої, другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18) та від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження№ 14-187цс19) викладено правовий висновок про те, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 (провадження № 12-18гс18) дійшла висновку про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Згідно з частиною першою, третьою статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим.

З урахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», рецензування звіту з оцінки є єдиним законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки.

У свою чергу, Закон України «Про виконавче провадження» не містить обов`язку виконавця, або відповідного відділу Державної виконавчої служби здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності.

Таким чином, нормами Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язку виконавця з власної ініціативи здійснювати рецензування звіту про оцінку майна боржника.

В той же час ОСОБА_4 не підтвердив суду, що він звертався до державного виконавця з вимогою проведення рецензування звіту про оцінку, а той відмовив йому.

Вищезазначені факти та обставини, доводять наявність договірних відносин щодо позики між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , підтверджений рішенням суду борг та відсутність беззаперечних доказів на підтвердження погашення заборгованості ОСОБА_2 .

Зважаючи на викладене, у суду відсутні підстави для висновку про визнання неправомірними дій державного виконавця стосовно опису та визначення вартості нерухомості. Підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.450-451 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 щодо оскарження дій державного виконавця та визнання їх неправомірними стосовно опису та визначення результатів вартості будинку в АДРЕСА_1 залишити без задоволення

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 22 травня 2024 року.

Суддя З.А.Чевилюк