НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13 травня 2024 рокуСправа № 322/312/24

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Губанова Р.О., секретар судового засідання Гавриш О.А.,

за участю представника відповідачки (за первісним позовом і позивачки за зустрічним) адвоката Єрмак Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (далі АТ «ТАСКОМБАНК») до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за заявою-договором про надання кредиту готівкою на власні потреби

і зустрічним позовом ОСОБА_1 до АТ «ТАСКОМБАНК»

про визнання нікчемним п.1.4 Кредитного договору від 10.02.2021.

Короткий зміст позовних вимог і рух справи.

12 лютого 2024 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов зазначений цивільний позов, в якому представник позивача просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за Кредитним договором №1326153-021 від 10.02.2021, що станом на 01.01.2024 становить 112687,53 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила таке.

10 лютого 2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК» (далі Позивач або Банк) та ОСОБА_1 (далі Відповідачка) укладено Заяву-договір №1326153-021 про надання споживчого кредиту (далі - Кредитний договір або Договір).

Відповідно до п.1.1. розділу 1 «Замовлення банківських послуг» Кредитного договору Позичальник просив надати кредит в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб:

п.1.1. сума кредиту: 73430,00 грн;

п.1.1.1. сума кредиту без комісії за надання кредиту: 70000,00 грн;

п.1.1.2. комісія за надання кредиту: 4,9 % що складає 3430,00 грн;

п.1.2. строк кредиту: 48 місяців;

п.1.3. проценти за користування кредитом: 0,01 % річних;

п.1.4. комісія за обслуговування кредиту: 4,9 % щомісячно.

Відповідно до Кредитного договору Відповідачка отримала кредитні кошти на власні потреби в сумі 73430,00 грн, шляхом перерахування на її поточний рахунок № НОМЕР_1 в АТ «ТАСКОМБАНК».

Остання доручила АТ «ТАСКОМБАНК» списання коштів з поточного рахунку на сплату комісії відповідно п.1.1.2. цієї Заяви - договору.

Відповідачка погодилась з тим, що зобов`язана повертати кредит щомісячно у строки відповідно до графіку платежів, що містяться в Додатку №1 до цієї Заяви-договору, що є її невід`ємною частиною.

В подальшому Відповідачка перестала виконувати умови Кредитного договору в повній мірі, а саме, перестала сплачувати заборгованість по кредиту, процентах та комісії.

Неодноразовими телефонними повідомленнями Банку Позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни, однак зазначені заходи виявились безрезультатними, умови Кредитного договору Позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості, яка станом на дату звернення залишається непогашеною.

Як наслідок станом на 01.01.2024, заборгованість за Заявою-договором №1380247-901 про надання кредиту від 10 лютого 2021 року, становить 112 687,53 грн, а саме:

- заборгованість по тілу кредиту - 51513,02 грн;

- заборгованість по процентам - 7,32 грн;

- заборгованість по комісії - 61167,19 грн.

Посилаючись на положення ст.ст.15, 16, 525 - 527, 530, 543, 550, 552 - 554, 599, 610 - 612, 624, 625, 629, 631, 1048 - 1054 ЦК України представник позивача просила задовольнити позовні вимоги і стягнути з відповідачки на користь з позивача понесені судові витрати.

04.03.2024 представником Відповідачки подано відзив, в обґрунтування якого зазначено таке.

Заяву-договір №1326153-021 про надання споживчого кредиту укладено Сторонами 10 лютого 2021 року строком на 48 місяців, тобто строк виконання Договору 10.02.2025.

Відповідно до графіку платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, передбачається сплата суми кредиту частками в період з 10.02.2021 по 10.02.2025.

Згідно з наданим графіком платежів та розрахунку заборгованості за період з 10.02.2021 по 01.01.2024 Відповідачка повинна була сплатити суму (тіло) кредиту у сумі 53563,50 грн. Фактично Відповідачка за цей період сплатила суму (тіло) кредиту в сумі 21916,98 грн.

Отже, прострочена заборгованість Відповідачки на 01.01.2024 за Кредитним договором складає - 31646,52 грн. Водночас Відповідачкою за нікчемною умовою Кредитного договору сплачено комісію з 10.02.2021 по 10.02.2022 в сумі 43176,84 грн (3598,07х12).

Пункт 1.4. Кредитного договору є нікчемним з огляду на те, що ні у Кредитному Договорі, ні в Додатку №1 до нього, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) не зазначено.

Посилаючись на положення ст.ст.11, 12 Закону України «Про споживче кредитування», і правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

07.03.2024 судом від представника відповідачки отримано зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про визнання нікчемним п.1.4 Кредитного договору від 10.02.2021, подану представником відповідачки у строк для подання відзиву, в якій остання просить зобов`язати Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» здійснити перерахунок заборгованості за Заявою-договором №1326153-021 від 10.02.2021 укладеного із ОСОБА_1 з огляду на нікчемність п.1.4 цього договору кредитного договору щодо сплати комісії за обслуговування кредиту у розмірі 4,9 % щомісячно. Обґрунтування зустрічного позову і посилання на норми матеріального закону є тими самими, що вказані у відзиві.

Ухвалою суду від 11.03.2024 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі №322/312/24 та об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом.

Цього ж дня (11.03.2024) судом від представника позивача отримана відповідь на відзив зі змісту якої випливає, що доводи про наявність підстав для визнання нікчемними умови договору безпідставні, а вимога про стягнення заборгованості по комісії за обслуговування кредиту є обґрунтованою, оскільки передбачена умовами договору. Представник позивача просила позов задовольнити у повному обсязі.

Інших заяв по суті сторони не подали.

Ухвалою суду від 11.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача не з`явилася. В заявах по суті мітилось клопотання останньої, про розгляд справи без її участі.

Представник відповідачки підтримала свої доводи вказані у відзиві і зустрічній позовній заяві, заперечувала проти доводів протилежної сторони. Уточнила, що вимоги позивача визнаються частково, тобто за тілом кредиту і відсотками, однак без комісії за обслуговування кредиту із урахуванням різниці сплачених позивачкою сум.

Фактичні обставини встановлені судом,

мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права.

10 лютого 2021 року між сторонами укладено Договір (а.с.7).

Умовами Договору передбачено і визначено, зокрема:

п.1.1. сума кредиту -73430,00 грн;

п.1.1.1. сума кредиту без комісії за надання кредиту -70000,00 грн;

п.1.1.2. комісія за надання кредиту - 4,9 % що складає 3430,00 грн;

п.1.2. строк кредиту - 48 місяців;

п.1.3. проценти за користування кредитом - 0,01 % річних;

п.1.4. комісія за обслуговування кредиту - 4,9 % щомісячно.

Відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 73430,00 грн (що визнається сторонами).

В період з 10.02.2021 по 10.02.2022 Відповідачкою сплачено 6,18 грн (за відсотками), 21916,98 грн (тіло), 43176,84 грн (комісія), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.12).

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого.

Згідно з ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Із положень частини першої ст.638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною четвертою статті 263 ЦПКУкраїни визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21 виснував таке.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням вказаного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Зазначене також узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними зокрема у постановах від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19, від 21 лютого 2024 року у справі №344/3078/23, від 17 квітня 2024 року у справі №754/644/21 щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Банк в ані Договорі, ані в додатках до нього, не зазначив перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, які надавались споживачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), тому відповідна умова кредиту є нікчемною.

З огляду на вказані обставини, оскільки за умовами Договору (без урахування нікчемної умови щодо комісії за обслуговування кредиту) відповідачка мала сплатити Банку 73443,50 грн (70000,00 грн тіло, 3430,00 грн комісія за надання кредиту, 13,50 грн проценти), а фактично сплатила 65100,00 грн, з останньої на користь Банку підлягає стягненню заборгованість у сумі 8343,50 грн, отже позов підлягає частковому задоволенню.

Водночас, вимоги за зустрічним позовом щодо зобов`язання АТ «ТАСКОМБАНК» здійснити перерахунок заборгованості за Договором є неналежним способом захисту, тоді як належним - є зарахування сплаченої відповідачкою суми Банку за період 10.02.2021 по 10.02.2022 в рахунок погашення заборгованості за Договором, тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До позовної заяви додана платіжна інструкція №1541 від 02.02.2024, якою підтверджується сплата позивачем судового збору в сумі 3028,00 грн. Враховуючи часткове задоволення позову на суму 8343,50 грн, що становить 7,4% від заявленої позивачем суми, сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, становить: 3028,00*7,4% = 224,00 грн.

До зустрічної позовної заяви додана квитанція ID: 6981-6895-7796-4716 від 05.03.2024, яким підтверджується сплата відповідачкою судового збору в сумі 1211,20 грн, втім у задоволенні зустрічного позову судом відмовлено.

Інших документально підтверджених судових витрат до матеріалів справи не додано.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263 265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

позов АТ «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за заявою-договором про надання кредиту готівкою на власні потреби у сумі 8343,50 грн (вісім тисяч триста сорок три гривні 50 копійок).

У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» понесені судові витрати в сумі 224,00 грн (двісті двадцять чотири гривні 00 копійок).

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ «ТАСКОМБАНК», відмовити.

Реквізити учасників справи:

- позивач: Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ідентифікаційний код 09806443;

- відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 23.05.2024.

Суддя Р.О. Губанов