Провадження № 2-о/344/59/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , Івано-Франківська міська рада Івано-Франківської області про встановлення факту спільного проживання, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на час відкриття спадщини. В обґрунтування якої зазначив, що він проживав разом із своїм батьком - ОСОБА_3 та бабусею (мамою його батька) ОСОБА_4 з дитинства і по сьогоднішній день. Фактично заявника виховувала його бабуся. Місце проживання не було зареєстроване в квартирі бабусі, оскільки потреби в цьому не було. Вже у дорослому віці, за час спільного проживання з батьком та бабусею вони вели спільне господарство, вони мали спільний бюджет, допомагав їм у всіх побутових питаннях, фінансово, займалися благоустроєм квартири: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту; крім того всі свята проводили спільно в колі рідних та друзів. ІНФОРМАЦІЯ_1 бабуся заявника ОСОБА_4 померла у місті Івано-Франківську. На момент її сметрі разом з нею в квартирі за адресою АДРЕСА_1 був зареєстрований та проживав батько заявника - ОСОБА_3 .

Зявником зазначається, що оскільки його батько не заявляв про відмову від прийняття спадщини після смерті своєї матері, в силу ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що фактично прийняв спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявника - ОСОБА_3 . 20.11.2017 року заявник звернувся до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, в зв`язку з тим, що заявником був пропущений строк для прийняття спадщини на майно, 22.11.2017р. нотаріус надав йому письмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, зареєстровану за №3265/02-14. Для прийняття спадщини, що залишилася після смерті батька заявника ОСОБА_3 , зокрема квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , йому необхідно встановити факт спільного проживання на момент смерті батька.

14.11.1997 року бабуся, ОСОБА_4 , приватизувала квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира була куплена для спільного проживання ОСОБА_4 з її синами ОСОБА_2 (дядьком заявника) та ОСОБА_3 (батьком заявника), який згодом помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті бабусі та батька, фактично виключно заявник по сьогоднішній день продовжує утримувати вищевказану квартиру, оплачує комунальні послуги, здійснює поточні ремонти. Враховуючи наведене просить суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою АДРЕСА_1 з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (з 1982 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (з 1982 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

07.03.2024 року представником заінтересованої особи подано до суду заяву, в якій зазначено, що заявник пише, що він з самого дитинства проживав з своїм батьком - ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_4 в квартирі бабусі по АДРЕСА_1 до дня смерті бабусі, а відтак і батька. Проте жодних задокументованих фактів в позовній заяві не наведено. Місце реєстрації позивача не відповідає місцю реєстрації його бабусі, оскільки в цьому не було потреби. Також заявник стверджує, що після смерті обох родичів він продовжує утримувати дану квартиру, оплачує комунальні послуги та інше.

Батько заявника ОСОБА_3 з витягу про свідоцтво про смерть помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Рим Італійська республіка. При цьому заінтересованій особі достеменно не відомо коли саме батько позивача виїхав до м. Рим, а відтак заявник не може довести факт спільного проживання однією сім`єю. Тому Івано-Франківська міська рада має сумнів щодо спільного проживання заявника.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого згідно з рішенням МВК № 295 -Р від 31.10.1997 року власниками даної квартири на праві спільної сумісної власності були: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 - син в рівних долях. Оскільки іншим співвласником квартири по АДРЕСА_1 є ще рідний син померлої та рідний дядько заявника - ОСОБА_2 , вважають, що в даному випадку присутній спір про право, а відтак встановлення вказаного юридичного факту вплине на його на спадкові права й обов`язки. Враховуючи все вищенаведене, просять ОСОБА_1 в позовних вимогах про встановлення факту спільного проживання з померлими ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відмовити.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися.

Суд вислухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Так, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження та просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із спадкодавцями ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 (з 1982 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та із ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 (з 1982 року по 24.10.2007 р.

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло, виданого Агенством по приватизації державного житлового фонду м.Івано-Франківськ 14.11.1997 року, квартира що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_4 , та членам її сім`ї ОСОБА_2 (сину) в рівних долях (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 (а.с.8).

З витягу зі свідоцтва про смерть (виданого посадовою особою відділу запису актів цивільного стану громадян (Рим)) від 19.09.2017 року встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований у Росії, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у Римі (а.с.9).

Як вбачається з довідки, виданої Директором КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» від 08.11.2017 року ОСОБА_4 до дня смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . разом з нею були зареєстровані сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Згідно листа завідувача Першрої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Андрусяк К.Ф. від 22.11.2017 року №3265/02-14 встановлено, що 20.11.2017 року за № 1343/02-14 до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори поступила заява про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . В зв`язку з тим, що ОСОБА_1 пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини на майно, яке належить ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 та немає фактичного прийняття спадщини (постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини) ч. 3 ст. 1268 ЦК України, ОСОБА_1 необхідно звернутися до суду для визначення йому додаткового строку для подання заяви про її прийняття.

Із листа завідувача Першрої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Андрусяк К.Ф. від 20.12.2023 року №1831/01-16 встановлено, що спадкова справа № 828/2017 після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , була заведена Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою 20 листопада 2017 року на підставі заяви про прийняття спадщини, яка надійшла поштою від імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . У зв?язку з тим, що ОСОБА_1 був пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України, 22.11.2017 року за вих. №3265/02-14 йому було направлено лист роз`яснення та рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України. Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , за даними Спадкового реєстру не заводилась, із заявами про прийняття спадщини або видачу свідоцтва про право на спадщину до Першої державної нотаріальної контори спадкоємці не зверталися (а.с.27).

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на час відкриття спадщини є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , зокрема з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті останнього.

В той же час, як встановлено судом, відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого згідно з рішенням МВК № 295 -Р від 31.10.1997 року власниками квартири АДРЕСА_2 були: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних долях.

Відповідно до норм чинного законодавства під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб.

Таким чином, оскільки співвласником квартири по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , суд приходить до переконання, що встановлення вказаного юридичного факту вплине на його спадкові права й обов`язки, а відтак в даному випадку існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження, а тому на підставі ч.6 ст.294, ч.4 ст.315 ЦПК України заяву слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, відповідно до ч.6 ст. 294, ч.4 ст. 315 ЦПК України, керуючись ст. ст. 259-260 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , Івано-Франківська міська рада Івано-Франківської області про встановлення факту спільного проживання, залишити без розгляду.

Роз`яснити заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Татарінова О.А.