Справа № 128/1733/24
Провадження № 2/127/2547/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 листопада 2024 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Бойко В.М.,

при секретарі Боярова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

26.04.2024 року ТОВ «ФК «Брайт-К» звернулось до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості.

Свій позов мотивує тим, що 02.08.2021 року між ОСОБА_1 та АТ «Креді Агріколь Банк» було укладено кредитний договір №3/4044047, відповідно до якого відповідач отримав у кредит 15 000,00 грн. строком на 6 місяці, з 02.08.2021 року по 01.02.2022 року, та зобов`язався сплачувати платежі в порядку та розмірі, визначені Договором. Однак, відповідач не виконав умови Договору належним чином, а тому у нього виникла заборгованість. Разом з тим, 05.08.2021 року АТ «Креді Агріколь Банк», на підставі Договору відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021 від 05.08.2021 року, ТзОВ «ФК «Брайт-К» набуло статусу кредитора у зобов`язаннях, що виникли на підставі Кредитного договору № 3/4044047 від 02.08.2021 року. Таким чином, на даний час ТзОВ «ФК «Брайт-К» є кредитором ОСОБА_1 за Договором, а загальний розмір заборгованості останнього, виходячи із умов правочину, складає 29 169,41 грн. Враховуючи наведене, просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №3/4044047 від 02.08.2021 року в розмірі 29 169,41 грн. та понесені судові витрати по справі.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.04.2024 року цивільну справу передано на розгляд до Вінницького міського суду Вінницької області, у зв`язку з тим, що зареєстрований місцем проживання відповідача є м.Вінниця.

В результаті автоматизованого розподілу, розгляд зазначеної справи призначено головуючому судді Бойко В.М.

Ухвалою суду від 05.06.2024 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

В судове засіданні представник позивача та відповідач повторно не з`явились, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Водночас, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі і відсутність заперечень щодо проведення заочного розгляду справи, викладене у позовній заяві.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Враховуючи вищевикладене, клопотання представника позивача та положення ст.ст. 223 і 280 ЦПК України, суд постановив провести судове засідання у відсутність учасників справи та провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що 02.08.2021 року між ОСОБА_1 та АТ «Креді Агріколь Банк» був укладений кредитний договорі №3/4044047, відповідно до якого (п.1.1. Кредитного договору) Банк надав, а позичальник отримав кредитні кошти в сумі 15 000,00 грн. строком на 6 місяців з 02.08.2021 року по 01.02.2022 року (а.с.7-8).

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток № 1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), надалі - Графік платежів по кредиту, як День повернення кредиту, повернення кредиту здійснюється у валюті кредиту.

Пунктом 1.2. Кредитного договору визначено, що кредит надається Позичальнику на споживчі потреби.

Згідно з п. 1.4.1 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує проценту винагороду (надалі - проценти) щомісячно, в розмірі 15% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Кредитним договором, а також Позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,85% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору, всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно Кредитного договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та умовах страхування життя Позичальника (надалі - Правила), які є невід`ємною частиною Кредитного договору та розміщені на офіційному сайті Банку: www.credit-agricole.ua.

Згідно з п. 2.1. Кредитного договору, з метою обслуговування кредиту Банк відкриває Позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № НОМЕР_1 в Банку.

Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків Графіку платежів по кредиту, щомісяця, в День повернення кредиту на Рахунок погашення заборгованості, сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в День повернення кредиту.

Згідно з п.2.6. Кредитного договору встановлено, що Банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за Договором, а також угодами про забезпечення, будь-якій третій особі повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про Позичальника та третіх осіб, з якими укладено угоди про забезпечення, яка необхідна або яку Банк вважатиме доцільною.

Відповідно до п. 5.5. Кредитного договору встановлено, що шляхом підписання цього Договору Позичальник підтверджує, що він в день укладення Договору особисто отримав свій примірник Договору; умови Договору йому зрозумілі; з Правилами, що розміщені на офіційному сайті Банку, ознайомлений, приймає та погоджується; з тарифами Банку ознайомлений і згодний; йому до укладення Договору Банком надано інформацію, яка визначена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором належним чином, що підтверджується випискою з рахунку (а.с. 12-14).

Відповідач своїх вимог щодо сплати передбачених договором платежів не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за договором.

05.08.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Брайт-К» був укладений Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021. Згідно Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 05.08.2021, 18.01.2022 відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №3/4044047 від 02.08.2021, що був укладений між АТ «Креді Агріколь Банк» та відповідачем ОСОБА_1 (а.с.19-23).

Відповідно до Договору відступлення прав вимоги, ТОВ «Фінансова Компанія «Брайт-К» набуло прав кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором №3/4044047 від 02.08.2021

24.01.2022 року за вих. №1333 позивачем було направлено відповідачу повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом але зазначену вимогу позичальник також проігнорував (а.с.15).

Загальна заборгованість відповідача за кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по кредитному договору №3/4044047 від 02.08.2021 на дату відступлення права вимоги, а саме 18.01.2022, становила 14 524,78 грн, з яких: строкова заборгованість за тілом кредиту 2 578,27 грн; прострочена заборгованість за тілом кредиту 8 515,73 грн; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом 72,90 грн; заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом 792,88 грн; заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 427,50 грн; прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 2 137,50 грн.

26.03.2024 за вих. №3745 позивачем було направлено відповідачу вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії, але зазначену вимогу позичальник також проігнорував (а.с.16-17).

За період з 19.01.2022 по 26.03.2024 позивачем ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» нараховано відповідачу проценти за користування кредитом 3 641,46 грн; комісію за обслуговування кредитної заборгованості 11 115,00 грн.

Зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання стосовно повернення кредиту, позивач звернувся до суду з позовом про повернення суми боргу за кредитним договором №3/4044047 від 02.08.2021 в загальному розмірі 29 169,41 грн.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником та правовідносини, які виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.

Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу

Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором внаслідок несплати передбачених договором платежів, також позивачем доведено розмір заборгованості на дату відступлення (18.01.2022) в загальному розмірі 14 524,78 грн.

Що стосується нарахованої новим кредитором (позивачем по справі) заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 3 641,46 грн. та комісії за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 11 115,00 грн., а всього в розмірі 14 756,46 грн. за період з 19.01.2022 по 26.03.2024, то суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають з таких підстав.

При вирішенні даного спору суд бере до уваги правовий висновок, сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 в частині формування правових позицій щодо застосування ст. 1048, ст. 1050, ст. 625 ЦК України у кредитних спорах.

У зазначеній Постанові Верховний Суд, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання».

Надаючи правову оцінку вищевказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Вказаний висновок міститься у п. 35 Постанови.

Окрім того, в п. 54 Постанови Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Тобто, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Якщо кредитний договір має домовленість, що передбачає закінчення строку кредитування поверненням позичальником кредитних коштів і кредитор не направляв у порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України вимогу, а вживав інші заходи досудового врегулювання, то за таких обставин слід дійти висновку про правомірність нарахування банком процентів за користування кредитними коштами боржником. Іншими словами, якщо немає вимоги, оформленої відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та немає строку закінчення кредитного договору, то нарахування процентів банком можливе до повернення позичених коштів.

У даній справі матеріалами справи підтверджується, що між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» був укладений кредитний договір №3/4044047 строком на 6 місяців - з 02.08.2021 року по 01.02.2022 року.

05.08.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Брайт-К» був укладений Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №2-2021. Згідно Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 05.08.2021,

Загальна заборгованість відповідача за кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по кредитному договору №3/4044047 на дату відступлення права вимоги, а саме 18.01.2022, становила 14 524,78 грн, з яких: строкова заборгованість за тілом кредиту 2 578,27 грн; прострочена заборгованість за тілом кредиту 8 515,73 грн; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом 72,90 грн; заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом 792,88 грн; заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 427,50 грн; прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 2 137,50 грн.

26.03.2024 за вих. №3745 позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Брайт-К» направив відповідачу вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії, але зазначена вимога позичальником була залишена без задоволення (а.с. 16-17).

За період з 19.01.2022 по 26.03.2024 позивачем ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» нараховано відповідачу проценти за користування кредитом 3 641,46 грн; комісію за обслуговування кредитної заборгованості 11 115,00 грн.

Зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання стосовно повернення кредиту, у квітні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом про повернення суми боргу за кредитним договором №3/4044047 від 02.08.2021 в загальному розмірі 29 169,41 грн.

Таким чином, позивач, направивши відповідачу вимогу від 26.03.2024 про дострокове повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії до закінчення строку дії кредитного договору, реалізував своє право відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, тому нарахування передбачених договором процентів припинилося. При цьому, строк дії кредитного договору закінчився 01.02.2022, тому після цієї дати позивач не мав права нараховувати відповідачу проценти.

Направлення позивачем відповідачу вимоги від 26.03.2024 про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії не має правового значення, оскільки така вимога направлена після закінчення дії строку кредитного договору, тобто після 01.02.2022.

Отже, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів в розмірі 3 641,46 грн., нарахованих позивачем за період з 19.01.2022 по 26.03.2024 відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 11 115,00 грн., суд дійшов таких висновків.

Відповідно до підпункту 1.3.2 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (надалі - комісія): щомісячно, в розмірі 2,85% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1. Договору.

Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбаченоцим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11,частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Необхідність внесення комісії за обслуговування кредитної заборгованості зазначена в п. 1.3.2 кредитного договору.

При цьому, в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, тому положення п. 1.3.2 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», отже, підстави для нарахування позикодавцем комісії відсутні, тому в цій частині слід відмовити у задоволенні вимог.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову зі стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 14 524,78 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1 206,10 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БРАЙТ-К», , заборгованість за кредитним договором №3/4044047 від 02.08.2021 в загальному розмірі 14 524 (чотирнадцять тисяч п`ятсот двадцять чотири) гривні 78 копійок та 1 206 (одна тисяча двісті шість) гривень 10 копійок понесеного судового збору.

У задоволенні решти суми позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БРАЙТ-К», , адреса: 02094, м. Київ, вул. Гніздовського Якова, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк", , адреса: 01024, м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4.

Повний текст судового рішення складено 27.11.2024 року.

Суддя: