ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/974/23
Номер провадження 2/292/12/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

15 травня 2024 року с-ще Пулини

Червоноармійського районного суду Житомирської області

головуюча суддя Гуц О.В.

при секретареві с/з Ридановій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Пулини цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім"єю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності .

У судовому засіданні брали участь: позивач ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Струкова Л.В., відповідач ОСОБА_2

У С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , мотивуючи його тим, що з 2008 року, він систематично зустрічався та перебував в інтимних стосунках з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 2009 року вони проживали разом однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу у будинку його батьків, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Реєструвати шлюб вони не поспішали, оскільки у цьому не було потреби. Проживаючи разом, як подружжя, вони мали спільний сімейний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права і обов`язки як члени однієї сім`ї. Крім того, разом з ними проживала донька його дружини від її першого шлюбу, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку він виховував з 2009 року та утримував матеріально.

Від їх стосунків народилися діти, а саме: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

Оскільки реєстрацією дітей займалася його дружина, то за її заявою відповідно до ст. 135 СК України та без його згоди їх доньки були зареєстровані на її прізвище - ОСОБА_7 , однак у свідоцтвах про народження доньок у графі «по-батькові» вказано його ім`я - « ОСОБА_8 » та його по-батькові « ОСОБА_9 ».

У свідоцтві про Хрещення від 11.10.2014 доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначено її прізвище « ОСОБА_10 ( ОСОБА_7 )».

В 2011 році вони переїхали жити у будинок АДРЕСА_2 , що на праві приватної власності належав йому особисто, а з 06.11.2012 належить на праві спільної сумісної власності йому та ОСОБА_11 .

Під час проживання однією сім`єю, 09.12.2013 за договором купівлі-продажу, реєстровий номер: 888, вони придбали на ім`я ОСОБА_12 трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 64,7 кв.м, житловою площею 38,0 кв.м., в якій він безпосередньо здійснив капітальний ремонт та проживав з сім"єю по травень 2020 року, а їх діти та ОСОБА_12 проживають й досі.

За домовленістю з продавцем квартири АДРЕСА_3 , реальна продажна вартість квартири була визначена у 20000,0 дол. США, що за курсом НБУ станом на 09.12.2023 еквівалентно 159860,0 грн.

Зважаючи на те, що для здійснення повного розрахунку у їх сім`ї коштів не було, то 09.12.2013 кошти в сумі 16853,0 дол. США, що станом на 09.12.2013 еквівалентно 134 705 грн., ним було передано продавцю ОСОБА_13 .. Вказані кошти належали йому особисто та частково були ним запозичені.

Оскільки інших коштів, ні у нього, ні у ОСОБА_12 для виплати ОСОБА_13 заборгованості за придбану квартиру не було, то за взаємною згодою між ними, 11.12.2023 ОСОБА_12 , в інтересах їх сім`ї уклала з КП «Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» Житомирської обласної ради (надалі «Фонд») Кредитну угоду №1251, відповідно до п.1.1. якої Фонд надав позичальнику пільгову позику на 10 (десять) років для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_4 , в сумі 100000 (сто тисяч) грн..

Отримані від Фонду кошти були використані ними для проведення повного розрахунку з гр. ОСОБА_13 та на здійснення ремонту придбаної квартири.

На забезпечення виконання Кредитної угоди від 11.12.2023 №1251, між Фондом та ОСОБА_12 було укладено Договір іпотеки, реєстровий номер: 13511, відповідно до п.1.1 якого, вказаний Договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з кредитної угоди №1251 про надання позики від 11.12.2013, укладеної між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, за умовами якого Іпотекодавець зобов`язалася до 10.12.2023 повернути Іпотекодержателю 100 000 (сто тисяч) грн., згідно Кредитного договору, а також можливу неустойку у розмірі і у випадках, передбачених Кредитним та цим Договором.

Відповідно до п.1.2 Договору іпотеки від 11.12.2013 предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 64,7 кв.м, житловою площею 38.0 кв.м..

Він, приймав і постійно приймає участь у вихованні доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , забезпечує їх матеріально. Всі кошти, які зароблялися ним під час спільного проживання він надавав ОСОБА_12 для розподілу в їх сім`ї та витрачання на потреби сім`ї, в т.ч. для погашення позики на виконання умов Кредитної угоди від 11.12.2013 №1251.

Про факт його проживання у спірній квартирі з ОСОБА_14 свідчить і його паспорт, на сторінці 12 якого уповноваженим органом 19.12.2014 проставлена відмітка про його місце проживання - АДРЕСА_4 .

Наприкінці травня 2020 року між ним та ОСОБА_7 (надалі ОСОБА_2 ) припинилися фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства, оскільки у ОСОБА_12 з`явився інший чоловік, з яким вона у грудні 2021 року офіційно зареєструвала шлюб.

У зв`язку із вказаною обставиною, подальше спільне проживання між ними стало неможливим, а тому з кінця травня 2020 року він змушений проживати окремо за іншою адресою, при цьому стосунків з дітьми він не втрачав, оскільки їх любить та постійно піклується про них.

У січні 2023 року від сусідів йому стало відомо про те, що ОСОБА_14 з кінця 2021 року має намір продати квартиру АДРЕСА_3 , оскільки надає доступ для огляду цієї квартири третім особам.

Так як відповідачка одружилася з іншим чоловіком, вона не дозволяє йому проживати у спірній квартирі, а тому він не може вільно користуватися та володіти цим майном.

Загальна вартість спірної квартири, площею 64,7 кв.м, на час звернення ним до суду становить 692030,0 грн.

Оскільки купівля спірного житла відбулася 09.12.2013 року, тобто у період спільного проживання його та ОСОБА_15 , однією сім`єю за його власні та їх з відповідачкою спільні кошти, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстраційним номером: 54 за ОСОБА_12 то квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 64.7 кв.м, житловою площею 38,0 кв.м., є спільною сумісною власність - його та ОСОБА_2 .

У зв`язку з цим просив суд постановити рішення, яким встановити факт проживання ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , із ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 однією сім"єю без реєстрації шлюбу з 01 травня 2008 року по 31 травня 2020 року; визнати об"єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_16 ( РНОКПП: НОМЕР_2 ): - квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 64,7 кв.м, житловою площею 38,0 кв.м.; визнати за ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності: - на 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 64,7 кв.м, житловою площею 38,0 кв.м.

Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 15 серпня 2023 року, провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання на 14 год. 00 хв. 07 вересня 2023 року, яке неодноразово відкладалося.

01 вересня 2023 року відповідачкою ОСОБА_18 подано відзив на позов. У своєму відзиві на позов відповідачка визнала наведені у позові факти, а саме: факт спільного проживання з ОСОБА_1 в період з 2008 по 2017 рік ; факт народження від позивача двох дітей (Іванни у 2009 році та Дарини у 2014 році ); факт участі позивача у вчиненні заходів, пов"язаних з ремонтом за її кошти квартири, яку вона придбала за власні кошти та кошти отримані нею з кредитних установ, а також визнала факт неодноразового відпочинку з позивачем з 2008 по 2017. Позовні вимоги не визнала та зазначила , що обставини зазначені у позові не відповідають дійсним обставинам справи. З позивачем вони мали стосунки в період вище згаданого часу, які не є сімейними стосунками чоловіка і жінки без ознак та належних доказів про спільне проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу. Жодного належного доказу позивачем до суду не надано, який підтверджує наведене ним у позові. Крім того вважає, що до позовної заяви в цій справі необхідно застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не просив суд поновити строк позовної давності та не навів поважних причин пропуску цього строку, в той же час сам визнав строк з якого така давність повинна обраховуватись, про що 23.08.2023 подала суду письмову заяву.

10.10.2023 позивачем надано письмове заперечення на заяву ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності, з посиланням на те, що вказані строки ним не порушено, оскільки про своє порушене право, тобто намір ОСОБА_2 продати квартиру АДРЕСА_3 , він дізнався лише у січні 2023 року.

Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 24.10.2023, підготовче провадження у даній справі закрито та призначено до судового розгляду по суті на 14 год. 00 хв. 20 листопада 2023 року, яке неодноразово відкладалося.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Струкова Л.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з наведених у позові підстав та просили позов задовольнити.

У судовому засіданні відповідачка позовні вимоги не визнала, з підстав наведених у письмових поясненнях наданих суду, зазначивши, що позивачем не доведено належними доказами істотних обставин справи, а саме : доказів спільного проживання як сім"я та що стосунки між нею та позивачем були притаманними подружжю, а також доказів ведення спільного бюджету та господарства, взаємну турботу один про одного, відносини притаманні сімейним та турботу про її дітей, докази утримання ним відповідачки та її дітей, зважаючи на незначні прибутки позивача, участь у придбанні та погашенні кредиту, який було взято нею на придбання квартири. Посилаючись на вище наведене просила відмовити у позові повністю.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, з`ясувавши позицію відповідачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Звертаючись до суду, позивач просив встановити факт його проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , як чоловіка та дружини в фактичних шлюбних відносинах в період з 01 травня 2008 року по 31 травня 2020 року.

У абзаці 1 частини другої статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі N 644/6274/16-ц (провадження N 14-283цс18) вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року N 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі N 554/8023/15-ц (провадження N 14-130цс19) зроблено висновок, що "вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)".

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

За правилами частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 7 вересня 2016 року у справі N 6-801цс16, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначає не тільки факт придбання його під час шлюбу, але й спільна участь подружжя коштами або працею у набутті майна. Застосовуючи припис статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд має встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й те, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності подружжя визначається з урахуванням часу набуття майна, а також джерел його набуття (коштів, за які набуте це майно).

У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).

Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження .

Отже даний спір вирішується в порядку позовного провадження.

Повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі, оскільки наданими позивачем належними та допустимими доказами проживання позивача та відповідачки однією сім`єю без реєстрації шлюбу підтверджується факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю.

Так, у свідоцтвах про народження ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , серії НОМЕР_3 від 13 липня 2009 року та НОМЕР_4 від 28 серпня 2014 року, (т.1, а.с.11,12) в графі - "батько" зазначено ім"я" ОСОБА_8 ", в графі по -батькові " ОСОБА_9 "

Згідно копії свідоцтва ОСОБА_21 хрещення здійснено над ОСОБА_22 та ОСОБА_23 ( ОСОБА_7 ) (том.1, а.с.13, 14)

У заяві відповідачки ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів, з якою вона звернулася до Червоноармійського райсуду 18.10.2023, поданою відповідачкою як доказ у даній справі (а.с.63 т.3), а також аналогічною заявою, поданою стороною позивача (т.2, а.с.184-186 ) зазначається, що з 2008 по травень 2017 року відповідачка проживала з ОСОБА_1 однією сім"єю та за час спільного проживання як одна родина, у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_5 , 2009 р.н. та дочка ОСОБА_6 , 2014 р.н., яких вона зареєструвала на своє прізвище відповідно до ст.135 СК України. Оскільки ОСОБА_1 не утримував дітей матеріально, відповідачка порушила питання про видачу судового наказу про стягнення аліментів з позивача на її користь на утримання спільних дітей. До заяви відповідачкою додано належно завірені свідоцтва про народження дітей-дочок ОСОБА_5 , 2009 рн та ОСОБА_6 , 2014 р.н., які вже були предметом дослідження судом. ( т.2., а.с.187-188).

Згідно ухвали Червоноармійського райсуду від 26.10.2023 (т.3, а.с. 57), відмовлено ОСОБА_2 у видачі судового наказу про стягнення аліментів, з посиланням на порушення вимог ст.163 ЦПК України. Постановою апеляційного суду від 23.11.2023 дана ухвала суду залишена без змін ( т.3, а.с.57-62 ).

Судом досліджено надані на підтвердження обставин позову сімейні світлини, зроблені в 2016-2019 роках на яких зображені ОСОБА_1 разом з ОСОБА_24 та дітьми (т.1, а.с.72-74).

Як вбачається із договору купівлі-продажу від 09.12.2013, посвідченого державним нотаріусом Червоноармійської державної нотаріальної контори Житомирської області Іващенко Н.О., ОСОБА_12 09.12.2013 придбала у співвласників Пашківських квартиру АДРЕСА_3 . ОСОБА_12 зобов`язалася оплатити його вартість за рахунок коштів взятих в цільову позику в Комунального підприємства "Обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі" Житомирської обласної ради. Вартість вказаного житла становила 134705 гривень (т.1, а.с.15-16)

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна № від 27.01.2023, квартира АДРЕСА_5 , зареєстрорвана за ОСОБА_12 . (т.1 а.с.17-18) Відповідно до Кредитної угоди №1251 від 11 грудня 2013 року та Додатком до кредитної угоди №1251 від 11.12.2013 (орієнтовний графік погашення позики та відсотків), КП "Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі" Житомирської обласної ради надали ОСОБА_12 пільгову позику на 10 років для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_4 в сумі 100 000 гривень під 3 відсотки річних сум в гривнях за користування позикою, а ОСОБА_12 зобов"язана повернути позику до 10 грудня 2023 року в сумі 100 000 грн. на умовах цієї угоди. (т.1, а.с.19-22, 23).

Згідно договору іпотеки серії ВТР №089094 від 11.12.2013 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки серії ЕАР №859415 номер витягу 14433113 від 11.12.2013, а також Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження серії ЕАР №859413 номер витягу 14432307 від 11.12.2013, 11 грудня 2013 року між ОСОБА_12 та Комунальним підприємством "Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі" Житомирської обласної ради укладено договір іпотеки, за умовами якого забезпечено виконання зобов`язань ОСОБА_12 , що випливають з кредитної угоди №1251 про надання позики від 11 грудня 2013 року, повернення до 10 грудня 2023 року позику в сумі 100 000 грн., наданої на придбання нерухомого майна: квартири АДРЕСА_3 (т.1, а.с.24-25, 26, 27).

Відповідно до розписки ОСОБА_13 , жительки АДРЕСА_6 , остання 09 грудня 2013 року одержала від ОСОБА_1 кошти в сумі 134 705 грн., за продаж співмешканці ОСОБА_1 . ОСОБА_12 належної їй та її членам сім"ї квартири АДРЕСА_3 (т.1, а.с.28) .

За даними паспорту на ім"я ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 , виданого Червоноармійським РВ УМВС України в Житомирській області від 10 травня 2001 року, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 19 грудня 2014 року по 19 грудня 2017 року значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4 (т.1, а.с.7-8).

Відповідно даних із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3040 від 26.11.2016 та 19.10.2017, місцем реєстрації та проживання ОСОБА_1 вказано: АДРЕСА_7 (т.1, а.с.169-171 )

Рішенням Червоноармійської селищної ради Червоноармійського району Житомирської області 6-го скликання 44 сесії від 12.08.2014 "Про перейменування вулиць" перейменовано в АДРЕСА_8 без зміни нумерації будівель (т.1, а.с.89).

Згідно висновку до звіту №389/23 про вартість об"єкта оцінки від 15.06.2023 , ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 , загальна площа 64,7 кв.м., на дату проведення дослідження становить 692030 гривень ( т. 1 а.с.31)

Довідкою ОСББ "Єдність2 015" від 20.10.2023, виданою головою ОСББ ОСОБА_25 , стверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , фактично проживав однією сім"єю з ОСОБА_12 та доньками ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_7 , з грудня 2013 року по травень 2020 року (т.1 а.с.191).

На підтвердження наведених у позові обставин про сумісне проживання та ведення господарства позивачем були надані та досліджені безпосередньо судом: договір на сервісне обслуговування котла № 147/10 від 01.07.2014 за адресою: АДРЕСА_4 , укладений з ОСОБА_1 (т.1, а.с.70), комерційна пропозиція №цс-11754 від 27.12.2013, видана на ім"я замовника ОСОБА_1 на виготовлення металопластикових вікон та дверей за адресою: АДРЕСА_4 , а також чеки на придбання будматеріалів для балкону, підлоги ламінованої, ванни, шпалер, розеток за період 2014-2016 років (т.1, а.с.36-70).

Як вбачається із свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_6 від 14.08.2006, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець (т.1, а.с.141)

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_6 від 14.08.2006, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" про реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , свідоцтва про сплату єдиного податку серії НОМЕР_7 за 2010 рік за надання послуг тракторними засобами, звітів суб"єкта малого підприємства-фізичної особи-платника єдиного податку за 2009-2011 роки, податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік та опису документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстрації дії "Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням", ОСОБА_1 від здійснення підприємницької діяльності за період з січня 2009 року по 2012 рік мав дохід у розмірі 245 000 грн.. (т.1, а.с. 141-154).

За даними Хорошівського об"єднаного управління Пенсійного фонду України (довідка про доходи №5754 0628 5077 3716 (а.с.181-183, т.1 ) ОСОБА_1 в період часу з липня 2017 по вересень 2023 року отримав пенсію по інвалідності, загальний розмір якої за вказаний період становить- 133 тис. 60 грн..

Згідно довідки - виписки за договором №SAMDNWFD200 за період з 29.08.2013 до 13.10.2023, довідки/виписки за договором №SAMDN1973,за період з 31.05.2013 до 13.10.2023, історії по картковому рахунку за період 30.06.2010 по 31.12.2012 ОСОБА_1 здійснював операції з готівковими коштами, шляхом їх зняття 02.12.2013 у розмірі чотири тисячі доларів США та п"ять тисяч доларів США відповідно, тобто ці кошти позивачем знято датою, наближеною до придбання за договором купівлі-продажу від 09.12.2013 квартири АДРЕСА_3 ( в послідуючому Пулини). (а.с172-173 т.1 )

Записами у трудовій книжці на ім"я ОСОБА_1 , серії НОМЕР_8 від 01.02.1996 стверджується , що зокрема в період часу з 01.04.2011 по 12.03.2012 року ОСОБА_1 мав постійне місце роботи ( т.1 а.с.184-186).

За даними карткових рахунків ОСОБА_17 за період з 30.06.2010 по 31.12.2012 отримував заробітну плату та здійснював операції по її зняттю. Суми заробітної плати становлять: 698 ,0 грн.; 400, 0 грн., 460,0 грн., 448,69 грн., 322,07 грн.. (т.1 а.с.174-180)

Як вбачається із платіжного доручення №4 від 30 липня 2014 року КП "Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі" Житомирської обласної ради та виписки по рахунках ПАТ КБ "ПриватБанк", 08.08.2014 перераховано ОСОБА_12 пільгову позику на 10 років для придбання квартири за адресою: Житомирська область, Червоноармійський район, грошові кошти в сумі 100 000 грн . (т.3 а.с.24)

Слід зазначити, що кошти КП "Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі" Житомирської обласної радиперераховано на ім"я ОСОБА_12 лише 08.08.2014, в той час коли договір купівлі- продажу житла за адресою: АДРЕСА_4 нотаріально посвідчено 09.12.2013, що спростовує доводи відповідачки про те, що на придбання вказаного житла нею використано лише її особисті грошові кошти .

За клопотанням позивача на обгрунтування його позову судом були допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_26 , суду показала про те, що з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знайома на протязі багатьох років, як з сім"єю ще до народження їх спільних дітей. Вони дружили сім"ями, часто відвідували один одного, вона є хрещена матір дочки сторін - ОСОБА_5 . Як зазначила свідок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно придбали квартиру АДРЕСА_3 . У її присутності та за її порадою ОСОБА_27 для вказаної квартири купував двері, а її чоловік здійснював ремонтні роботи у даній квартирі. За будівельні матеріали та ремонтні роботи розрахунки проводив ОСОБА_27 . Їй також відомо, що вказана квартира придбана за кошти ОСОБА_28 , оскільки на той час ОСОБА_29 ніде не працювала, бо доглядала за маленькою дитиною. ОСОБА_28 та ОСОБА_29 перестали бути однією сім"єю близько 2-х років тому, оскільки ОСОБА_29 створила сім"ю з іншим чоловіком. Про те діти ОСОБА_28 та ОСОБА_29 і досі підтримують тісні стосунки з ОСОБА_17 та його батьками.

Свідок ОСОБА_30 .В суду показала про те, що квартира АДРЕСА_9 знаходиться поруч з її квартирою, тобто сторони у справі є її сусідами. Крім того зі сторонами по справі вони дружили сім"ями та часто бували один в одного в гостях. Дану квартиру придбав у 2013 році Роговий для своєї сім"ї, до складу якої входила ОСОБА_29 та їх спільні діти і дитина від першого шлюбу ОСОБА_29 . Проживали ОСОБА_28 та ОСОБА_29 однією сім"єю без реєстрації шлюбу. Діти усі називають ОСОБА_28 батьком. У цій квартирі довго тривали ремонтні роботи, які оплачував Роговий. Роговий перестав проживати у даній квартирі із-за скандалів, у зв"язку з чим ОСОБА_29 часто викликала поліцію, і ОСОБА_28 змушений був у 2020 році залишити це житло. Їй також відомо від ОСОБА_29 про те, що вона має намір продати цю квартиру та з часом у неї особисто стали цікавитися покупці щодо продажу даного житла.

Свідок ОСОБА_31 , суду показала про те, що вона проживає по АДРЕСА_10 , по сусідству зі сторонами по даній справі. У квартирі АДРЕСА_11 вказаного будинку проживає ОСОБА_29 з трьома дітьми, а раніше з нею однією сім"єю орієнтовно до 2020 року проживав ОСОБА_28 , який придбав це житло у сім"ї Пашківських. Роговий займався ремонтом придбаного житла, купував у квартиру меблі. Проживали ОСОБА_28 та ОСОБА_29 однією сім"єю, ОСОБА_28 опікувався сім"єю , забезпечував матеріально. Зі слів сусідів їй стало відомо про те, що ОСОБА_28 знявся з реєстрації у цій квартирі, так як ОСОБА_29 були потрібні пільги на сім"ю.

Свідок ОСОБА_32 , суду показав про те, що ОСОБА_27 та ОСОБА_2 проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу понад 10 років та разом нажили майно, в тому числі і квартиру АДРЕСА_11 . У 2014 році він проводив ремонтні роботи у цій квартирі та розрахунки з ним здійснював ОСОБА_27 . Роговий також забезпечував усіма необхідними будівельними матеріалами, які і оплачував. Його дружина хрещена матір дочки сторін, вони дружили сім"ями та часто ходили в гості один до одного. Бували часто в гостях і в даній квартирі, де зустрічали Новий рік, так як ОСОБА_28 і ОСОБА_29 святкували новосілля та запросили багато гостей. Також він з сім"єю часто бував у батьків ОСОБА_28 , де ОСОБА_2 та ОСОБА_27 , як сім"я проживали певний час. Усі троє дітей, незважаючи на те, що старша донька ОСОБА_29 не є рідною для ОСОБА_28 , називають його батьком. З ОСОБА_33 не проживає спільно близько трьох останніх років.

Свідок ОСОБА_34 , суду показав про те, що з 2007 року знайомий з ОСОБА_35 та ОСОБА_17 . Він є хрещеним батьком їх доньки ОСОБА_5 , 2009 року народження. Коли охрещували ОСОБА_5 , ОСОБА_29 та ОСОБА_28 проживали однією сім"єю, спочатку у батьків ОСОБА_28 , а потім вони купили квартиру по АДРЕСА_10 .

Свідок ОСОБА_36 , суду показала про те, що вона є хрещеною матір доньки сторін - ОСОБА_6 , 2014 року народження. Їй відомо про те, що ОСОБА_27 та ОСОБА_2 проживали спільно однією сім"єю без реєстрації шлюбу з 2009 року, спочатку у помешканні батьків ОСОБА_28 , а потім у його тимчасовому помешканні по АДРЕСА_2 , а після цього ОСОБА_27 купив квартиру. Ремонтом цієї квартири займався Роговий. Після ремонту квартири, десь на початку 2015 року ОСОБА_28 та ОСОБА_29 відсвяткували новосілля. Роговий проживав у даній квартирі до припинення сімейних відносин з ОСОБА_29 , це сталося десь перед початком війни 2022 року. За період спільного проживання, як сім"я у ОСОБА_28 та ОСОБА_29 народилося двоє дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Роговий гарно відноситься, як до своїх двох дітей, так і до доньки ОСОБА_29 від її першого шлюбу, утримує їх матеріально.

Свідок ОСОБА_13 , суду показала, що у грудні 2013 року вона вирішила продати квартиру АДРЕСА_3 . З цього питання до неї приїхав ОСОБА_27 зі своєю матір та Роговий оглянувши житло, сказав, що буде його купувати для своєї сім"ї. Однак, як сказав ОСОБА_28 у нього було недостатньо коштів, просив частину почекати, але вона йому відмовила, оскільки мала намір купити житло для дітей у обласному центрі та їй були потрібні усі гроші. Коли у ОСОБА_28 була потрібна сума, яку він їй передав за придбання житла, вона дала йому розписку, що отримала кошти за вище вказане житло. Договір купівлі -продажу вона укладала з цивільною дружиною ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Під час огляду оригіналу розписки від 09.12.2013, наданої судом свідку, ОСОБА_13 визнала її як таку, що була написана нею власноруч та підтвердила, що підпис на розписці належить їй (т.1, а.с.28).

Свідок ОСОБА_37 , суду показав, що ОСОБА_1 знає з шкільних років, а ОСОБА_2 , як його цивільну дружину з часу їх спільного проживання. На прохання ОСОБА_1 він монтував отоплення та виконував сантехнічні роботи у квартирі по АДРЕСА_12 , номер квартири не пам"ятає,але пам"ятає, що вона розташована на 2-му поверсі. За ці роботи та за матеріали розрахунки з ним проводив Роговий.

Свідок ОСОБА_38 , суду показала, що з 2009 році її син ОСОБА_27 почав проживати з ОСОБА_35 , коли остання завагітніла, весною 2009 року її син та ОСОБА_29 поселилися у їх помешканні, де проживали на протязі 2-х років. Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_39 спільно проживали у частині будинку сина, по АДРЕСА_2 у ОСОБА_40 , яке він набув у першому шлюбі. З часом син вирішив купити для сім"ї більш просторе житло та домовився з ОСОБА_13 , яка на той час продавала квартиру, про її придбання. Оскільки у сина на той час не було усієї суми щоб сплатити за квартиру, а лише частина, яку син зняв з рахунку у Банку, то іншу частину коштів- 8 тис.дол.США син позичив у її рідного брата ОСОБА_41 та 1 тис. доларів йому дали вона та її чоловік. ЇЇ брату повернули борг коли на ім"я ОСОБА_2 було надано молодіжний кредит. У дану квартиру син з сім"єю заселився після того як там було зроблено ремонтні роботи та усі разом вони святкували новосілля у кінці грудня 2015 року. Син забезпечував свою сім"ю матеріально, усі троє дітей називають його батьком, в тому числі дочка ОСОБА_29 від першого її шлюбу. Припинили спільно проживати її син та ОСОБА_29 близько 2-х років тому. Їх діти припинили спілкування зі своїм батьком - ОСОБА_17 на початку 2024 року, так як їм це заборонила робити їх матір. Роговий ОСОБА_8 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , однак знявся з реєстрації на прохання ОСОБА_29 , яка хотіла отримувати допомогу на дітей, як малозабезпечена сім"я.

Свідок ОСОБА_42 , суду показав, що є рідним дядьком ОСОБА_1 . ОСОБА_2 знає з 2008 року, як дружину племінника. У них двоє спільних дітей. Був у квартирі, яку вони придбали, коли ще там не було ремонту. На придбання цієї квартири він давав у борг племіннику ОСОБА_43 8 тис. долларів США, які йому було повернуто протягом 6-8 місяців.

Свідчення свідка ОСОБА_41 в частині надання у борг 8 тис. дол.США ОСОБА_1 , на придбання житла, судом до уваги не приймаються, оскільки не підтверджено відповідними доказами, що саме ці кошти були використані ОСОБА_1 на придбання спірного житла.

Свідок ОСОБА_44 , суду показала, що вона дружить з батьками ОСОБА_1 та часто бувала та буває у них в гостях. Вона була свідком того як ОСОБА_8 поселився з ОСОБА_35 у будинку ОСОБА_28 , де вони проживали декілька років. З частом ОСОБА_8 для сім"ї придбав 3-х кімнатну квартиру, на 2-му поверсі багатоповерхівки у даному населеному пункті. Вона була запрошена в гості у цю квартиру. Їй також відомо, що і дитина ОСОБА_29 від першого її шлюбу та двоє спільних дітей називають ОСОБА_45 батьком та він опікується усіма цими дітьми, забезпечує їх матеріально, бо працює приватним підприємцем -займається оранкою земель.

Свідок ОСОБА_46 , суду показав, що ОСОБА_27 його син, а ОСОБА_2 -колишня невістка. У 2008 році син з ОСОБА_35 поселився у їх будинку, де вони проживали на протязі більше 2 років. Потім син позичив частину коштів у родича, а частину зняв зі свого банківського рахунку та придбав 3-х кімнатну квартиру для сім"ї. Молодіжний кредит було оформлено на ім"я ОСОБА_2 , так як вона не мала власного житла та за віковим критерієм підходила для отримання такого кредиту. В той час, ОСОБА_27 мав у власності житло та за віком уже не міг отримати молодіжний кредит. Свідок також зазначив, що син шукав майстрів по ремонту, оплачував матеріали та ремонтні роботи, які були проведені у цій квартирі.

Отже на підставі доданих до матеріалів справи доказів та показань свідків судом встановлено, що позивач разом з відповідачкою поділяли між собою побут та взаємні права і обов`язки, вели спільне господарство та разом формували спільний бюджет, кошти з якого використали для придбання квартири

АДРЕСА_3 відповідачки про те, що квартира АДРЕСА_3 (у послідуючому Пулини) придбана за її власні кошти, в тому числі і за кредитні, а також і за запозичені кошти, про що надала фотокопію розписки про отримання в борг від ОСОБА_47 грошових коштів 15000 (сто п"ятдесят тисяч ) грн., (а.с.41 т.3 ), суд відхиляє, оскільки відповідачка не довела використання цих коштів саме на придбання вище згаданої квартири. Крім того вказана розписка є фотокопією та як зазначила відповідачка, оригінал цієї розпики у неї відсутній. А тому вказана розписка не може свідчити про належність вказаного доказу. Також відповідачкою не надано доказів на підтвердження наявних у неї коштів (доходів), отриманих від будь-якого виду її діяльності. Відповідачка у період часу коли було придбано спірну квартиру не працювала, будь-яких інших відомостей про наявність у неї коштів, розміщених на банківських рахунках та/або готівкових коштів, які були б достатніми для придбання квартири, матеріали справи не містять.

Статтею 60 СК України визначено, що будь-яке майно, набуте за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Спростовує презумпцію спільності майна подружжя той із подружжя, який заперечує, що майно, набуте у період шлюбу, є спільним сумісним майном (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі N 372/504/17, постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі N 595/324/17).

Тому саме на відповідачку закон покладає обов`язок спростувати презумпцію спільної сумісної власності щодо квартири АДРЕСА_3 набутої у період спільного проживання однією сім"єю з ОСОБА_1 та зареєстрованої за нею, що жодним чином не порушує презумпцію правомірності права власності на це майно.

Суд вважає, що відповідачка не довела факту придбання квартири за її особисті кошти та не спростувала презумпцію спільної сумісної власності на цей об"єкт, а тому суд дійшов висновку, що вище вказана квартира є спільним сумісним майном позивача та відповідачки, яке підлягає поділу між ними.

Щодо визнання неналежними доказами, як про це зазначила відповідачка, а саме- копії паспорту та копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім"я ОСОБА_12 , то суд їх, як докази не приймає, оскільки дані документи у справі не містять будь-якого доказового значення (а.с.9-10 т.1).

Твердження відповідачки про те, що копії свідоцтв про народження та хрещення дітей: ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (серія НОМЕР_9 ), (а.с.11,13 т.1 ) та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (серія НОМЕР_4 ), (а.с.12,14 т.1 ), копія нотаріально посвідченого договору купівлі продажу ОСОБА_2 квартири, копія витягів з ДРРПНМ, копія кредитної угоди ОСОБА_2 від 11.12.2013, копія договору іпотеки ОСОБА_2 від 11.12.2013, копії витягів з ДРРПНМ щодо іпотеки та обтяжень ОСОБА_2 , копія технічного паспорту на квартиру ОСОБА_2 , не можуть бути належними та допустими доказами у справі, оскільки їх було викрадено у неї позивачем, не заслуговують на увагу, оскільки доказів їх викрадення позивачем, відповідачкою суду не надано. У своїх заявах на адресу суду відповідач лише повідомляла про звернення до правоохоронних органів із заявою про викрадення вище згаданих документів, про те рішень прийнятих правоохоронними органами з вказаного питання, суду надано не було.

Крім того, судом досліджувались як докази свідоцтва про народження дітей, які було надано безпосередньо суду, як стороною позивача так і відповідачки. Останньою ці докази надані суду на підтвердження того, що відповідачка зверталася до суду із заявою до видачу судового наказу про стягнення з Рогового на її користь аліментів на дітей: ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

Не заслуговують на увагу заяви відповідача про визнання неналежними та недопустими доказами довідки голови ОСББ "Єдність 2015" від 23.10.2023 про проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім"єю з 2013 по 2020 роки та розписки ОСОБА_13 про отримання 09.12.2013 коштів за продаж квартири від ОСОБА_1 , оскільки вказані докази нічим не спростовані та вони не викликають сумніву у суду у їх дійсності та підтверджуються рядом інших досліджених судом доказів.

Виходячи з фактичних обставин та враховуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про встановлення факту проживання ОСОБА_48 та ОСОБА_2 як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу .

Наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі статті 74 СК України.

У постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі N 6-2253цс15 зроблено висновок, що "за правилами статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти".

Аналогічні по суті висновки зроблені й по застосуванню статті 74 СК України у постановах Верховного Суду (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 липня 2018 року у справі N 544/1274/16-ц (провадження N 61-22277св18), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі N 490/6060/15-ц (провадження N 61-28343св18), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року у справі N 751/3021/17 (провадження N 61-10778св18).

Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу щодо права спільної сумісної власності подружжя (стаття 74 СК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі (частини третя та четверта статті 368 ЦК України).

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Виходячи з наведеного, для правильного застосування ст. 74 СК України у системному зв`язку зі ст. 60 СК України при вирішення спору щодо визнання майна спільною сумісною власністю, суд повинен встановити джерело його набуття.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

У постановах від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-79цс13 та від 01 липня 2015 року у справі № 6-612цс15, Верховний Суд України висловив свою правову позицію щодо поділу майна подружжя, яка зводиться до наступного.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Згідно із ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

З аналізу вказаних норм випливає, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею необхідно вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно, майно придбане в період спільного проживання визнається спільною сумісною власністю згідно з вимогами ст. 74 СК України.

Отже, нерухоме майно, яке було придбано та зареєстровано за ОСОБА_24 в період встановленого факту її проживання з ОСОБА_1 однією сім"єю без реєстрації шлюбу, в силу ст. 74 СК України є їхньою спільною сумісною власністю, а тому 1/2 частка в цьому майні, згідно ст. 70 СК України, належить позивачу.

З урахуванням викладено, позов ОСОБА_1 в частині визнання за ним права власності на частину майна в спільній сумісній власності, а саме на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 64,7 кв.м, житловою площею 38,0 кв.м. - підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», №63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Заява відповідачки про відмову позивачу у позові, за строками позовної давності, до задоволення не підлягає, оскільки позовна давність у спорі про поділ майна , коли жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі, не застосовується. ( Постанова ВС КЦС справа №212/10842/19 від 12.05.2022 р.)

Керуючись ст.3, 60, 61, 70, 74 Сімейного Кодексу України, ст.ст.2, 5, 12, 13, ч.1 ст. 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 Цивільного процесуального Кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім"єю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності, задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючої АДРЕСА_7 , ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживаючого АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1 , однією сім`єю, як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу з 01 травня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1 та ОСОБА_24 , ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_2 : квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 64,7 кв.м, житловою площею 38,0 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 64,7 кв.м, житловою площею 38,0 кв.м.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючої АДРЕСА_7 , ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживаючого АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер платника податків - НОМЕР_1 -11454,05 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23 травня 2024 року.

Суддя О. В. Гуц