Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2024 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Смоляра О.А.

при секретарі Зарубі Н.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського округу Гуревічов Олег Миколайович, Придніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що предметом даної позовної заяви є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №2476, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. від 22.04.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 114663,23 грн. Позивач вказує, що виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства, оскільки при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим листом.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 28.03.2024 цивільну справу передано до Черкаського районного суду Черкаської області для розгляду за підсудністю.

Ухвалою суду від 19.04.2024 заяву позивача про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису.

Ухвалою суду від 19.04.2024 позовну заяву залишено без руху.

Відповідно до ухвали суду від 24.04.2024 про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Треті особи, які належним чином повідомлялися про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не скористалися своїм правом та не направили до суду пояснення щодо позову.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши докази з точки зору допустимості та належності, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

19.04.2018 між АТ «Ідея Банк» та позивачем укладено електронний кредитний договір №Р36.12892.003864091.

22.04.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис № 2476 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість у загальній сумі 114663,23 грн.

Відповідно до заяви про відкриття виконавчого провадження, АТ «Ідея Банк» звернувся до приватного виконавця із заявою щодо відкриття виконавчого провадження за оскаржуваним виконавчим написом.

12.08.2019 постановою державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Шаповала О.А. відкрито виконавче провадження №59766158 на підставі спірного виконавчого напису.

02.09.2019 постановою державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Шаповала О.А. звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису №2476 від 22.04.2019.

03.09.2019 постановою державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Шаповала О.А. накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису №2476 від 22.04.2019.

15.01.2020 постановою державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Атамась Ю.О. прийнято виконавче провадження №59766158 з примусового виконання виконавчого напису №2476 від 22.04.2019.

20.12.2021 постановою державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Атамась Ю.О. накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису №2476 від 22.04.2019.

21.09.2022 постановою державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Атамась Ю.О. повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі відповідно до п.10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» - у період дії воєнного стану встановлено заборону на примусове виконання виконавчих написів нотаріусів.

Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Відповідно до пункту 3.2 Глави 16, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати заборгованість, яка має бути безспірною.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, що повністю узгоджується з правовими висновками, наведеними в постанові ВС від 10.10.2018 року в справі №61-10285св18.

Враховуючи наведене та приписи ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправомірності вимог стягувача.

В матеріалах справи відсутні докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, докази надіслання боржнику повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем є безспірними.

Згідно правової позиції, наведеної в постанові ВС від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів, що повністю узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові ВС від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року, у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові.

На підставі викладеного, з врахуванням встановлених обставин справи, наявні всі правові підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису та подання стягувачем неналежних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на правничу допомогу у сумі 13000 грн.

Відповідно до ч.1,2ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правничої допомоги №22-03-24/1 від 22.03.2024; акт-прийому передачі та детальний опис робіт виконаних адвокатом до договору про надання правової допомоги №22-03-24/ від 22.03.2024.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну участь представника позивача при розгляді даної справи, ціну позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи є завищеними та підлягають частковому задоволенню, в розмірі 3000 грн.

ОСОБА_1 відповідно до п. 10 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений, як громадянин, віднесений до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягенню судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1211,20 грн. та судовий збір у сумі 605,60 грн. за подання заяви про забезпечення позову

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-268 ЦПК України, ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», суд, -

ухвалив:

Позов - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2476, виданий 22.04.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 114663,23 грн, що виникла внаслідок невиконання боржником умов кредитного договору в межах виконавчого провадження №59766158, що здійснюється державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 3000 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь держави судовий збір у сумі 1816,80 грн.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 19.04.2024, у виді зупинення стягнення заборгованості на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» в сумі 114663,23 грн. в межах виконавчого провадження №59766158, що здійснювалося Придніпровським відділом Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ).

Учасники справи можуть ознайомитись текстом судового рішенням, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Олександр СМОЛЯР