Номер провадження: 22-ц/813/4893/24
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних

справах:

головуючого - Лозко Ю.П.

суддів: Кострицького В.В., Коновалової В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 березня 2024 року

у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди в порядку регресу,

встановив:

У листопаді 2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулося до суду з вказаним вище позовом у якому просить стягнути з ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 11228 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що 24 грудня 2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом «Hyundai» реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , унаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2022 року у справі №522/1057/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Hyundai» реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована за полісом добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортним засобів №67631а1оа, за умовами якого позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

На виконання умов зазначеного вище договору, позивач здійснив виплату у розмірі 19026,95 грн.

Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом №АР2434471 у ПрАТ «СК «Євроінс Україна», то останнє керуючись ст.ст. 22,29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувало позивачу страхове відшкодування в розмірі 7798,95 грн.

Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 11228 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача у порядку регресу.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 березня 2024 року у задоволенні позову ПрАТ «СК «АРКС» відмовлено.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції ПрАТ «СК «АРКС» звернулося з апеляційною скаргою у якій просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції не врахував усталену судову практику, зокрема правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №335/8507/16-ц, від 16 квітня 2019 року у справі №927/623/18, від 19 серпня 2019 року у справі №335/8507/16, у яких зазначено про те, що така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в настанні ДТП.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 частини 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними є справи у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Приписами п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України регламентовано, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 травня 2024 року, розгляд цієї справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, з огляду на те, що позовні вимоги мають виключно майновий характер, та справа є малозначною в силу вимог закону, оскільки ціна позову (11228 грн) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову (268400,00 грн).

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи такі обставини у справі.

24 грудня 2021 року о 11:25 год. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Hyundai Matrix» реєстраційний номер НОМЕР_3 , не вибрав безпечної дистанції, не обрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_4 , який зупинився попереду у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2022 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності. Це судове рішення набрало законної сили 06 червня 2022 року (а.с. 17).

З акту огляду транспортного засобу (дефектної відомості) убачається, що за результатами огляду 04 січня 2022 року транспортного засобу «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_2 , у зазначеного автомобіля зафіксовано такі пошкодження: бампер задній розрив кріплення в лівій частині, а також в лівій центральній частині в ділянці державного номеру; підсилювач заднього бамперу деформація лівої частини (а.с. 18).

Відповідно до ремонтної калькуляції №1.003.21.0 від 20 січня 2022 року загальна сума (після вирахувань) ремонту вказаного вище автомобіля становить 19350,59 грн (а.с. 21).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ СК «АРКС» на підставі договору добровільного страхування наземного транспортну «Все включено» №67631а1оа від 25 червня 2021 року (а.с. 9).

04 січня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ СК «АРКС» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхуванням наземного транспортного засобу (а.с. 6-7).

ПрАТ СК «АРКС» складено розрахунок страхового відшкодування з якого убачається, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 19350,59 грн (а.с. 24).

24 січня 2022року ПрАТ «СК «АРКС» складено страховий акт №ARX3168863, яким визнано дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 24 грудня 2021 року, страховим випадком та визначено розмір страхового відшкодування власнику транспортного засобу марки «Hyundai Accent» реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_2 у розмірі 19026,95 грн, яке було виплачено страхувальнику шляхом перерахування коштів на рахунок ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується платіжним дорученням №863983 від 25 січня 2022 (а.с. 25-27).

Станом на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Hyundai Matrix» реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував відповідач, була застраховано у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на підставі полісу №АР2434471 (а.с.28).

Як убачається з платіжного доручення №15180 від 30 вересня 2022 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» сплатило на користь ПрАТ «СК «АРКС» страхове відшкодування у розмірі 7019,06 грн (а.с. 29).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПрАТ СК «АРКС», суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 24 грудня 2021 року постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26 травня 2022 року №522/1057/22 не встановлювалася, а інших доказів винуватості відповідача у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди, станом на час розгляду судом цієї справи позивачем не надано, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

За частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі N 465/674/19 зазначено, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП- через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка стростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07 лютого 2018 року в справі N 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі N 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі N 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі N 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі N 927/623/18, від 29 квітня 2020 року в справі N 686/4557/18.

У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі N 641/2795/16-ц зазначено, що "не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього рухуне може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо".

Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова Верховного Суду від 29 квітня 2020 року в справі N 686/4557/18).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність вини відповідача у скоєнні ДТП, оскільки відносно ОСОБА_1 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі

п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто з підстав закінчення на момент розгляду справи строків накладення стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП, що не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП за участю транспортних відповідача та ОСОБА_2 встановлена судом у межах розгляду справи про адміністративне правопорушення, та це судове рішення, в частині встановлення вини ОСОБА_1 має преюдиційний характер, а тому, з огляду на приписи ч. 4 ст. 82 ЦПК України, має враховуватися під час вирішення цього спору, що виник між сторонами.

Вказаним обставинам суд першої інстанції не надав належної правової оцінки та дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПрАТ СК «АРКС».

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

У преамбулі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Натомість відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N 755/18006/15-ц (провадження N 14-176цс18).

З матеріалів справи убачається, що позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі N 754/5129/15-ц (провадження N 61-38365св18) зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

З матеріалів справи убачається, що витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, який належить ОСОБА_2 складають 19026,95 грн, у той час як страховиком відповідача на користь позивача відшкодовано лише частину зазначеної суми, а саме 7019,06 грн таким чином різниця між фактичним розміром заподіяної відповідачем шкоди і страховим відшкодуванням становить 12007,89 грн.

Враховуючи, що суд з огляду на положення ст. 13 ЦПК України, керуючись засадами диспозитивності вирішує спір лише (виключно) у межах заявлених позовних вимог, тому з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АРКС» підлягає стягненню сума заподіяних збитків, заявлених позивачем у розмірі 11228 грн.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1, абз. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже встановивши факт доведеності вини ОСОБА_1 у скоєнні ДТП, виникнення у позивача права регресу до відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду потрібно скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «АРКС».

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи убачається, що за подання позовної заяви ПрАТ «СК «АРКС» сплатило судовий збір у розмірі 2684 грн, що підтверджується платіжним доручення N 1014674 від 14 листопада 2023 року, за подання апеляційної скарги 4026 грн, про що свідчить платіжне доручення №1047054 від 29 березня 2024 року.

З урахуванням наведеного вище, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2684 грн., та апеляційної скарги у розмірі 4026 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» завдані збитки у розмірі 11228 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2684 грн та апеляційної скарги у розмірі 4026 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

В.А. Коновалова