Дата документу 20.05.2024
Справа № 501/283/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом представника ОСОБА_1 , який дії в інтересах ОСОБА_1 та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 адвоката Ботвінцева А.М.

до

відповідача: Чорноморської міської територіальної громади Одеського району Одеської області

предмет та підстави позову: про визнання права власності на спадкове майно,

ухвалив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Представник ОСОБА_1 , який дії в інтересах ОСОБА_1 та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 адвокат Ботвінцева А.М. (далі позивач) 26.01.2024 звернувся до суду з позовом до Чорноморської міської територіальної громади Одеського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, згідно якого просить суд:

- визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 загальною площею 47,5 м.кв., житловою площею 26,4 м.кв. (літера «А») і складається з санвузла (літера 1-2) площею 3,3 м.кв., кухні (літера (1-3) площею 6,1 м.кв., кухні (літера 104) площею 6,9 м.кв., житловим приміщенням (літера 1-5) площею 15,0 м.кв., житлового приміщення (літера 1-6) площею 11,4 м.кв. та прибудови літера «а» веранда (1-1) площею 4,8 м.кв. та господарських будівель і споруди - літера «В» - літня кухня, літера «Л» - вбиральні, літера «И»- сарай, літера «К» - сарай», літера «М» - гараж, №1 ворота.

- визнати за неповнолітньою ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування (обов`язкова частина) після смерті батька ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами,розташованого в АДРЕСА_1 загальною площею 47,5 м.кв., житловою площею 26,4 м.кв. (літера «А») і складається з санвузла (літера 1-2) площею 3,3 м.кв., кухні (літера (1-3) площею 6,1 м.кв., кухні (літера 104) площею 6,9 м.кв., житловим приміщенням (літера 1-5) площею 15,0 м.кв., житлового приміщення (літера 1-6) площею 11,4 м.кв. та прибудови літера «а» веранда (1-1) площею 4,8 м.кв. та господарських будівель і споруди - літера «В» - літня кухня, літера «Л» - вбиральні, літера «И»- сарай, літера «К» - сарай», літера «М» - гараж, №1 ворота.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувує тим, що Бе ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був чоловіком ОСОБА_5 .

Шлюб між ними зареєстрований 23.09.2011, відповідний актовий запис 440, внесений Чорноморським міським відділом державної РАЦС 31.01.2017.

В свідоцтві про шлюб, зроблений запис їх прізвищ, як ОСОБА_6 та Беляєва.

Від шлюбу у них народилась дитина Бе ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у свідоцтві про народження якої, теж, здійсненний запис прізвища, як ОСОБА_8 .

ОСОБА_9 , його дружина ОСОБА_1 та їх дитина ОСОБА_2 були зареєстровані та всі разом проживали в АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 податковою службою присвоєно ідентифікаційний номер (РНОКПП) НОМЕР_2 .

За час свого життя ОСОБА_9 отримав два паспорти, один з прізвищем ОСОБА_11 є ОСОБА_12 , а інший на прізвище ОСОБА_6 , про що дружині нічого не відомо.

Це сталось у зв`язку з загубленням ОСОБА_9 свого паспорту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 помер.

При його поховані в домашніх речах був знайдений паспорт на прізвище ОСОБА_11 є ОСОБА_13 , за цим паспортом він і був похований.

З цих підстав, у свідоцтві про смерть зазначено прізвище померлого, як Бє ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_9 залишилась спадщина у вигляді частини будинку.

Дружина померлого ОСОБА_1 , звернулась до Одеського нотаріального округу Одеської області (приватний нотаріус Слаєва Р.К.) із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка.

Нотаріусом здійснена реєстрація заяви в Спадковому реєстрі.

Між тим, приватний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, зазначивши, що неможливо підтвердити родинні відносини зі спадкодавцем, а саме, прізвище померлого у свідоцтві про смерть зазначено як « ОСОБА_14 », замість « ОСОБА_6 ».

Ця обставина стосується як ОСОБА_1 , так і покійного доньки неповнолітньої ОСОБА_2 (обов`язкова частка в спадковому майні).

На письмове прохання про внесення змін до актового запису про смерть ОСОБА_3 в Чорноморський відділ державної РАЦС в Одеському районі Одеської області, у зв`язку з помилкою, останній відмовив.

З приводу того, що в свідоцтві про смерть зазначено прізвище ОСОБА_11 є ОСОБА_15 сталась ситуація, що останній не є чоловіком ОСОБА_1 та батьком неповнолітньої ОСОБА_2 .

З цих підстав, іншого способу, як звернення до суду про визнання права власності на спадкове майна за ОСОБА_1 та неповнолітньою ОСОБА_2 (обов`язкова частина) в рівних частках, у сторін не має.

Відповідач відзиву на позов не надав, 07.03.2024 до канцелярії суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи без його участі, в якій він посилається на те, що інтереси Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області не зачіпаються, з будь-яким рішенням в межах заявлених вимог буде згоден (а.с.57).

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматичного розподілу від 26.01.2024 матеріали справи розподілено судді Петрюченко М.І. (а.с.41).

Ухвалою від 05.02.2024 позовну заяву залишено без руху (а.с.44).

Ухвалою суду від 22.02.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з викликом сторін (а.с.52-53).

Сторони були належним чином сповіщені про судовий розгляд справи , однак до суду не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу.

Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами, відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що Бе ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був чоловіком ОСОБА_16 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.10).

Шлюб між ними зареєстрований 23.09.2011, відповідний актовий запис 440, внесений Чорноморським міським відділом державної РАЦС 31.01.2017.

В свідоцтві про шлюб зроблений запис їх прізвищ, як ОСОБА_6 та Беляєва.

Від шлюбу у них народилась дитина Бе ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у свідоцтві про народження якої, теж, здійсненний запис прізвища, як ОСОБА_8 (а.с.12).

ОСОБА_9 , його дружина ОСОБА_1 та їх дитина ОСОБА_2 зареєстровані та всі разом проживали в АДРЕСА_1 (а.с.14-18, 21-22).

Бе ОСОБА_10 20.11.1998 податковою службою присвоєно ідентифікаційний номер (РНОКПП) НОМЕР_2 (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.31).

У свідоцтві про смерть зазначено прізвище померлого, як Бє ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_9 залишилась спадщина у вигляді частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.27-28).

Згідно договору поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що є спільною частковою власністю співвласники будинку ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 поділили будинок заадресом АДРЕСА_2 (а.с. 36-38).

Дружина померлого ОСОБА_1 , звернулась до Одеського нотаріального округу Одеської області (приватний нотаріус Слаєва Р.К.) із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, матеріалами спадкової справи №20/2023 (а.с.32).

Між тим, приватний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, зазначивши, що неможливо підтвердити родинні відносини зі спадкодавцем, а саме, прізвище померлого у свідоцтві про смерть зазначено як « ОСОБА_14 », замість « ОСОБА_6 » (а.с.33).

Ця обставина стосується як ОСОБА_1 , так і доньки покійного неповнолітньої ОСОБА_2 (обов`язкова частка в спадковому майні).

На письмове прохання про внесення змін до актового запису про смерть ОСОБА_3 в Чорноморський відділ державної РАЦС в Одеському районі Одеської області, у зв`язку з помилкою, останній відмовив (а.с.34).

Підставою відмови вказано те, що в свідоцтві про смерть зазначено прізвище ОСОБА_11 є ОСОБА_13

ІV. Оцінка Суду.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Згідно із ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України), після відкриття спадщини (ст.1220 ЦК України) та належить спадкоємцеві (ст.1268 ЦК України).

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Як передбачено підпунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

В силу п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Виходячи із змісту ст.392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Крім того, суд зважає і на те, що у відповідності до п.3.1 роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Судом встановлено, що Бе ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був чоловіком ОСОБА_5 .

Шлюб між ними був зареєстрований 23.09.2011, відповідний актовий запис 440, внесений Чорноморським міським відділом державної РАЦС 31.01.2017.

В свідоцтві про шлюб зроблений запис їх прізвищ, як ОСОБА_6 та Беляєва.

Від шлюбу у них народилась дитина Бе ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у свідоцтві про народження якої, теж, здійсненний запис прізвища, як Беляєва.

ОСОБА_9 , його дружина ОСОБА_1 та їх дитина ОСОБА_2 були зареєстровані та всі разом проживали в АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 податковою службою присвоєно ідентифікаційний номер (РНОКПП) НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_13 помер.

У свідоцтві про смерть зазначено прізвище померлого, як Бє ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_9 залишилась спадщина у вигляді частини будинку.

Дружина померлого ОСОБА_1 , звернулась до Одеського нотаріального округу Одеської області (приватний нотаріус Слаєва Р.К.) із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка.

Нотаріусом здійснена реєстрація заяви в Спадковому реєстрі.

Між тим, приватний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, зазначивши, що неможливо підтвердити родинні відносини зі спадкодавцем, а саме, прізвище померлого у свідоцтві про смерть зазначено як « ОСОБА_14 », замість « ОСОБА_6 ».

Ця обставина стосується як ОСОБА_1 , так і доньки покійного неповнолітньої ОСОБА_2 (обов`язкова частка в спадковому майні).

На письмове прохання про внесення змін до актового запису про смерть ОСОБА_3 в Чорноморський відділ державної РАЦС в Одеському районі Одеської області, у зв`язку з помилкою, останній відмовив.

З цих підстав, іншого способу, як звернення до суду з відповідним позовом, у сторін не має.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Крім того, згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст.392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України).

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітьної доньки, є спадкоємцем за законом, але нотаріусом спадкові права позивача та неповнолітньої доньки померлого не оформлені з причини розбіжностей в документах щодо прізвища померлого та спадкоємців.

Отже, вимоги позову підлягають задоволенню.

Згідно з нормами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов представника ОСОБА_1 , який дії в інтересах ОСОБА_1 та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Чорноморської міської територіальної громади Одеського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 загальною площею 47,5 м.кв., житловою площею 26,4 м.кв. (літера «А») і складається з санвузла (літера 1-2) площею 3,3 м.кв., кухні (літера (1-3) площею 6,1 м.кв., кухні (літера 104) площею 6,9 м.кв., житловим приміщенням (літера 1-5) площею 15,0 м.кв., житлового приміщення (літера 1-6) площею 11,4 м.кв. та прибудови літера «а» веранда (1-1) площею 4,8 м.кв. та господарських будівель і споруди - літера «В» - літня кухня, літера «Л» - вбиральні, літера «И»- сарай, літера «К» - сарай», літера «М» - гараж, №1 ворота.

Визнати за неповнолітньою ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування (обов`язкова частина) після смерті батька ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/8 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 загальною площею 47,5 м.кв., житловою площею 26,4 м.кв. (літера «А») і складається з санвузла (літера 1-2) площею 3,3 м.кв., кухні (літера (1-3) площею 6,1 м.кв., кухні (літера 104) площею 6,9 м.кв., житловим приміщенням (літера 1-5) площею 15,0 м.кв., житлового приміщення (літера 1-6) площею 11,4 м.кв. та прибудови літера «а» веранда (1-1) площею 4,8 м.кв. та господарських будівель і споруди - літера «В» - літня кухня, літера «Л» - вбиральні, літера «И»- сарай, літера «К» - сарай», літера «М» - гараж, №1 ворота.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко