Справа № 754/5635/23
У Х В А Л А

Іменем України

28 травня 2024 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: О. Грегуль, секретар судового засідання: Н. Фідра

ОСОБА_3 - заявник (позивач за первісним позовом)

ОСОБА_1 - відповідач (за первісним позовом)

Пісчанська І.В. - адвокат заявника

ВСТАНОВИВ:

28.05.2024 головуючому передано заяву про відвід судді Деснянського районного суду м. Києва Сенюти В.О., заявлений у справі № 754/5635/23.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Сенюти В.О. від 27.05.2024 у справі № 754/5635/23 заяву заявника про відвід судді визнано необґрунтованою та передано на розгляд іншого судді у порядку ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2024 для розгляду заяви про відвід судді визначено суддю: О. Грегуль.

Судове засідання у справі № 754/5635/23 під головуванням судді: Сенюти В.О. призначено на 30.05.2024.

Згідно ч. 7 і ч. 8 ст. 40 ЦПК України, 7. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. 8. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи № 754/5635/23, провадження № 2/754/246/24 і провадження № 2-ві/754/2/24, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Справа № 754/5635/23 розглядається у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

Згідно ст. 36 ЦПК України, 1. Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. 2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. 3. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. 4. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно ст. 37 ЦПК України, 1. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. 2. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. 3. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. 4. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. 5. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. 6. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Відповідно до вказівок ЄСПЛ, пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення у справі Проніна проти України).

Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

ЄСПЛ підкреслив, що право на доступ до суду є невід`ємним аспектом гарантій, закріплених у Європейській конвенції з прав людини, посилаючись на принципи верховенства права та уникнення свавілля, які лежать в основі багатьох Конвенції. Можливі обмеження вищезазначеного права не повинні обмежувати доступ, наданий особі, таким чином або в такому обсязі, щоб була порушена сама суть права. Так, ЄСПЛ зазначив, що, застосовуючи процесуальні норми, суди повинні уникати надмірного формалізму, який би зашкодив справедливості розгляду.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У заяві про відвід судді не викладено обставин і не зазначено конкретних правових і беззаперечних доказів, які б у свою чергу, давали саме правові підстави для відводу (самовідводу) судді.

Зокрема, незгода з процесуальними діями і рішеннями головуючого судді Сенюти В.О. у справі № 754/5635/23, а саме щодо наявності/відсутності підстав для відкриття провадження, вирішення питання про забезпечення позову, прийняття і долучення доказів, розгляд клопотань у справі, надання оцінки доказам і застосування законодавства, не є правовою підставою для відводу судді.

За таких обставин у задоволенні заяви про відвід судді відмовляється за недоведеністю правових підстав для відводу судді.

Керуючись ст. 36 - 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні поданої у справі № 754/5635/23 представником Пісчанською Іриною Валеріївною від імені ОСОБА_3 (відповідно до заяви про відвід судді адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) заяви про відвід судді Деснянського районного суду м. Києва Сенюти В.О..

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно.

СУДДЯ: