Справа № 362/3455/24
Провадження № 2-о/362/113/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 року асильківський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого- судді Ковбель М.М.

за участі секретаря судового засідання - Сілецької М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з даною заявою, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 06.05.2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей. Спільні діти сторін знаходяться на повному утриманні та вихованні батька. Батько оплачує витрати на проживання дітей, придбання одягу, продуктів харчування. Окрім витрат на утримання дітей, батько самостійно сплачує витрати на освіту і розвиток дітей, на охорону здоров`я, відпочинок і дозвілля.

Заявник вважає за необхідне встановити факт самостійного виховання дітей, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав. Встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на особистому вихованні і утриманні заявника потрібно з метою захисту прав та інтересів його дітей та прав заявника як батька. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе.

Представник заявника в судове засідання з`явився, подавши до суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи у його відсутність, викладені в заяві вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином.

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Частиною 2 ст. 319 ЦПК України визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Так,в обґрунтуванн заявлених вимог заявник посилається на те, що встановлення факту самостійного виховання дітей зумовлене необхідністю можливість безперешкодної реалізації його особистих прав, та необхідністю переміщення разом з дітьми без згоди матері, яка з дітьми не проживає. Окрім того, у разі не встановлення факту самостійного виховання, він не зможе без документального оформлення згоди Матері, яка не проживає разом з Дитиною, реалізувати своє право тимчасового виїзду з Дитиною за межі України з підстав, визначених частиною 5 ст. 157 СК України.

Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 06 травня 2024 року між ОСОБА_1 (далі Заявник, Батько) та ОСОБА_2 (далі Мати, Заінтересована особа) (далі разом Сторони) було укладено Договір між батьками про визначення місця проживання, виховання дітей та про утримання дітей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ігнатовим Д.В., зареєстрований в реєстрі за номером 7216 (далі Договір) (додаток № 5).

Пунктом 1.1. Договору визначено, що цей Договір укладено Сторонами з метою врегулювання відносин щодо визначення місця проживання та участі Батька у вихованні та утриманні синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (факт батьківства підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в місті Києві 26 червня 2008 року, актовий запис № 1125, додаток № 6), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (факт батьківства підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві 31 липня 2015 року, актовий запис №1175 складено 29.05.2013 р., додаток № 7), (далі «Діти», а кожен окремо «Дитина»).

Відповідно до пункту 1.4., зазначеного Договору Сторони домовились, що місцем постійного проживання Дітей є місце проживання Батька (Заявника).

Згідно з пунктами 2.1. 2.5 Договору Батько (Заявник) самостійно та одноосібно утримує Дітей, матір дітей не бере участь в їх утриманні ні в грошовій, ні в натуральній формах.

Також, відповідно до пункту 3.1. зазначеного Договору, батько самостійно виховує дітей. Діти проживають разом зі своїм Батьком (Заявником), окремо від матері.

Крім того, матір дітей не проживає з дітьми, а переважно проживає за кордоном, тобто за межами України.

Шлюб між Заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний, що засвідчується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 31.10.2009 р., актовий запис № 1029 (додаток № 8).

Діти Сторін знаходяться на повному утриманні та вихованні Батька. Батько оплачує витрати на їх проживання, придбання одягу, продуктів харчування. Окрім витрат на утримання Дітей, Батько самостійно сплачує витрати на їх освіту і розвиток, на охорону здоров`я, відпочинок і дозвілля, відвідування різного роду спортивних секцій/наукових гуртків, розвиток Дітей як особистостей, піклується про їх здоров`я, їх фізичний, духовний, моральний та інтелектуальний розвиток, тощо (пункти 2.2, 2,3, 2.4., 3.3. Договору).

Таким чином, Сторони досягли згоди, що Заявник (батько) самостійно виховує та утримує Дітей і місцем постійного проживання Дітей є місце проживання Заявника (батька).

Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.91 року, встановлено, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.ч. 1, 2 ст. 157 СК України).

Перелік справ про встановлення фактів, який визначений частиною 1 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5).

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22 серпня 2018 року прийшов до висновку, що у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ст. 160 СК України).

Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч. 1, 2 ст. 157 СК України).

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 СК України.

Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі (ч. 5 ст. 157 СК України).

Частиною 1 ст.319 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

З вищенаведеного вбачається, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав. Встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на особистому вихованні і утриманні заявника потрібно з метою захисту прав та інтересів його дітей та прав заявника як батька. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе.

Іншого позасудового порядку встановлення даного факту, передбаченого законом, немає.

Враховуючи вищевикладене, вимоги про встановлення факту самостійного виховання та здійснення догляду за неповнолітніми дітьми батьком підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 13, 18, 258, 263, 265, 293, 315, 496 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Заяву - задовольнити.

Встановити юридичний факт, що батько ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , id паспорт № НОМЕР_5 , орган, що видав: 8013, виданий: 29.11.2023) самостійно виховує та утримує дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві 31 липня 2015 року, актовий запис №1175 складено 29.05.2013 р.).

Встановити юридичний факт, що батько ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , id паспорт № НОМЕР_5 , орган, що видав: 8013, виданий: 29.11.2023) самостійно виховує та утримує дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в місті Києві 26 червня 2008 року, актовий запис № 1125) .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Ковбель