Провадження № 2-о/522/550/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

за участю секретаря судових засідань Міщенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: юридичний департамент Одеської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 належить квартира на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло. Однак, в свідоцтві про право власності ім`я заявника вказано « ОСОБА_4 », коли в паспортах, картці платників податків, довідці про реєстрацію місця проживання особи вказано « ОСОБА_5 ». Тому, внаслідок розбіжностей у документах, заявник змушена звертатись до суду з метою встановлення факту належності документу.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.11.2024 року було відкрито провадження по цивільній справі у порядку окремого провадження з викликом сторін.

18 листопада 2024 року від заінтересованої особи до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі учасника судового процесу.

20 листопада 2024 року до суду від заявника надійшла заява про проведення судового засідання згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явились, про дату розгляду справи повідомлені належним чином.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали заяви, надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 17.10.2000 року, яке видане на підставі розпорядження (наказу) Державного підприємства Управління житлово-комунального господарства Міністерства вугільної промисловості України № 1/81-2105 від 06.10.2000 р., зареєстрованого та записаного у реєстрову книгу за № 14 р № 17 стр. 83 від 27.10.2000 року, ОСОБА_2 та членам його сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , 1988 року народження належить на праві спільної часткової власності, квартира АДРЕСА_1 .

03 вересня 2011 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 03.09.2011 року. Прізвище після реєстрацію шлюбу заявника « ОСОБА_9 ».

В свідоцтві про право власності на житло ім`я заявника вказано « ОСОБА_4 », а відповідно до даних паспорта громадянина України № НОМЕР_3 , що виданий органом 1429 від 06.10.2020 року, паспорту громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_4 , картки платника податків, довідки про реєстрацію місця проживання особи № 10778 від 19.10.2020 року, ім`я заявника є « ОСОБА_5 ».

Таким чином, встановлена відмінність в написанні імені заявника, в паспорті та свідоцтві, інших документах, призводить до неможливості розпорядитись власним майном.

Отже, суд вважає, що виявлена помилка в написанні прізвища в свідоцтві про право власності на житло є технічною, через переклад з російської на українську мови.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої , зазначені в документі, не збігаються з ім`ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація , яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Таким чином, в судовому засіданні встановлена належність заявнику свідоцтва про право власності на житло від 17.10.2000 року № 4/61-2174.

Встановлення факту належності документу необхідно заявнику з метою забезпечення можливості подальшої реалізації права на майно.

Суд вважає, що встановлення юридичного факту, про яке просить заявник, знайшло повне підтвердження в судовому засіданні, і його об`єктивність та обґрунтованість не викликає сумніву.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.76-79,263-265,315,318, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: юридичний департамент Одеської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло, яке видане ОСОБА_2 та членам його сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , 1988 року народження на підставі розпорядження (наказу) № 1/81-2105 від 06.10.2000 р., зареєстрованого та записаного у реєстрову книгу від 27.10.2000 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 03.12.2024 року.

Суддя