Рішення

Іменем України

20 травня 2024 року м. Теребовля Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Малярчук В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Лазьо Вікторія Романівна про визнання права власності, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою доТеребовлянської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Лазьо Вікторія Романівна про визнання права власності, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи тим, що вона не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на дане майно, а тому змушена звернутися з позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 просить слухати справу без її участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Теребовлянської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про слухання справи без представника відповідача, позов визнав та не заперечив проти його задоволення.

Третя особа: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Лазьо Вікторія Романівна подала до суду заяву про слухання справи без її участі.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до довідки виданої комітетом Теребовлянської міської ради № 16/8-08/221 від 08.04.12024 року про те, що житловий будинок, який знаходиться адресою АДРЕСА_1 , був колгоспним двором, в якому проживала голова двору ОСОБА_2 , її сім`я складалася з таких осіб чоловік ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше.

Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до підпункту а та б пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що власниками по 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, АДРЕСА_1 були голова двору ОСОБА_2 , та членами двору чоловік ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є часом відкриття спадщини на належне йому майно.

Відповідно до довідки виданої Довгенським старостинським округом № 16/8-08/222 від 08.04.12024 року видана про те , що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті, проживав та був зареєстрований за адресою: с. Довге, Теребовлянського району, Тернопільської області. Разом з ним проживала та була зареєстрована: дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщину прийняла дружина ОСОБА_2 , так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що є часом відкриття спадщини на належне їй майно.

Відповідно до довідки виданої Довгенським старостинським округом № 16/8-08/226 від 12.04.2024 року видана про те ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на момент смерті, проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , Проживала та була зареєстрована одна.

У по господарській книзі № НОМЕР_3 прізвище ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 помилково вказано « ОСОБА_4 » замість дійсного « ОСОБА_5 », також прізвище ОСОБА_3 помилково вказано « ОСОБА_4 » замість дійсного « ОСОБА_5 », що підтверджується довідками Довгенського старостинського округу від 12.04.2024 року.

За життя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 склала заповіт на належний їй на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_6 .

Даний заповіт на день смерті ОСОБА_2 не змінювався і не скасовувався.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно довідки Теребовлянського бюро технічної інвентаризації Тернопільської області №31 від 16 лютого 2024 року право власності на вищевказаний житловий будинок належав колгоспному двору з 1-го члена, головою якого була ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності виданого Теребовлянською районною радою на підставі рішення №305 від 11.12.1989 року та зареєстрованого Тернопільським ООБТІ 25.01.1990 року та записано в реєстраційну книгу за №31.

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Лазьо В.Р.№39/02-31 від 15.03.2024 року було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , через відсутність документів на вказаний будинок.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовільнити, визнавши за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителькою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на житловий з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 ).

Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителькою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на житловий з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Розяснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий В.В.Малярчук