Дата документу 03.12.2024Справа № 554/4895/24
Провадження № 2/554/4175/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого-судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря Єсліковської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. В поданій до суду позовній заяві посилався на те, що відповідачам надані послуги з теплопостачання в квартиру по АДРЕСА_1 ; за період з 01.08.2017 року по 01.03.2024 року існує заборгованість в розмірі 38 997,65 гривень. Крім того, вважає, що відповідно до ст.625 ЦК України відповідачі мають сплатити вказану суму боргу із врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за отримані послуги з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 46081,79 гривень.

Ухвалою суду від 30.07.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

18.09.2024 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява з додатками, в якій вона зазначає про незаконність підвищення тарифів під час воєнного стану. Дія постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2022 року № 502, яка поширюється на м.Полтаву. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 502 від 29.04.2022 року, тарифи на теплову енергію повинні залишатися на рівні, що діяв станом на 24 лютого 2022 року. Це положення обов?язкове для всіх підприємств, включаючи «Полтаватеплоенерго», і стосується всіх споживачів у Полтаві. Закон України №2479-1Х від 29.07.2022 забороняє підвищення тарифів у Полтаві. Двоставковий тариф незаконний. Двоставковий тариф, який запроваджено «Полтаватеплоенерго», не передбачений законодавством України. Відсутність законодавчого підґрунтя для двоставкового тарифу в Полтаві. Закон України «Про теплопостачання» та Закон України «Про житлово-комунальні послуги» не містять положень про двоставковий тариф. Обидва закони вимагають, щоб плата здійснювалася на основі фактичного споживання, без умовно-постійної частини. Це прямо стосується споживачів Полтави і означає, що запровадження двоставкового тарифу є незаконним. Порушення прав споживачів у Полтаві через двоставковий тариф Двоставковий тариф складається з умовно-змінної (за фактичне споживання) та умовно-постійної частини (фіксована плата незалежно від споживання). Встановлення такої системи в Полтаві порушує права споживачів, оскільки вони змушені платити за послугу, якої фактично не отримували. ???Фінансове навантаження на споживачів у Полтаві запровадження двоставкового тарифу в Полтаві призвело до значного зростання витрат для споживачів, подекуди подвоївши річні витрати на опалення. Це є неприпустимим в умовах воєнного стану та економічної кризи, особливо в Полтаві. Двоставковий тариф, який впроваджений «Полтаватеплоенерго», не стимулює споживачів до економії енергії. Частина тарифу є фіксованою, що суперечить політиці енергозбереження. Це створює несправедливу ситуацію для мешканців Полтави (а.с.38-49.

Ухвалою суду від 25.09.2024 року залучено до участі в справі за позовною заявою в якості співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

04.10.2024 року від представника позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначає, що підприємство не погоджується із твердженнями, викладеними у заяві ОСОБА_2 Відповідачі є споживачами послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води, які надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо порядку встановлення та застосування двоставкових тарифів на послугу з постачання теплової енергії зазначає, що рішенням Полтавської обласної ради № 917 від 19.10.2018 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» було надано дозвіл на встановлення двоставкових тарифів на теплову енергію для всіх категорій споживачів. Дана інформація розміщувалась на сайті підприємства. До липня 2021 року ліцензування діяльності ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» здійснювалось Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Формування, встановлення та застосування двоставкового тарифу передбачено Порядками формування тарифів, затвердженими постановами НКРЕКП та Кабінету Міністрів України. Відповідно до законів України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», «Про теплопостачання», «Про житлово- комунальні послуги» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг здійснює встановлення тарифів на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП. Механізм формування тарифів на послугу з постачання теплової енергії для суб`єктів господарювання, які є ліцензіатами НКРЕКП з постачання теплової енергії та надають або мають намір надавати послугу з постачання теплової енергії визначено Порядком формування тарифів на послугу з постачання теплової енергії, затвердженим Постановою НКРЕКП № 416 від 18.02.2020. Відповідно до п. 13 Положення про НКРЕКП, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 № 715, рішення НКРЕКП оформлюються постановами і розпорядженнями. Рішення НКРЕКП, прийняті у межах її повноважень, обов`язкові до виконання суб`єктами природних монополій. Постанова НКРЕКП № 2269 від 30.11.2020 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Полтаватеплоенерго», що набрала чинності з 01.12.2020, опублікована на офіційному сайті ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 14.12.2020.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Законодавством не передбачено самостійне визначення суб`єктом господарювання тарифів, а передбачено лише встановлення тарифів уповноваженими на це органами. Згідно з п.1.3 Процедури встановлення тарифів на послугу з постачання теплової енергії, затвердженою постановою НКРЕКП № 416 від 18.02.2020 року встановлення тарифів - встановлення НКРЕКП для виконавців послуги тарифів на послугу з постачання теплової енергії. Двоставковий тариф - грошовий вираз двох окремих частин тарифу (умовно-змінної та умовно-постійної); умовно-змінна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії - вартість одиниці (1 Гкал) теплової енергії відповідної якості як грошовий вираз змінної частини планованих економічно обґрунтованих витрат, що змінюються прямо пропорційно зміні обсягу теплової енергії, для надання послуги з постачання теплової енергії, яка встановлюється НКРЕКП з урахуванням податку на додану вартість; умовно-постійна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії місячна абонентська плата за одиницю (1 Гкал/год) приєднаного теплового навантаження об`єктів теплоспоживання як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат, крім тих, що віднесені до умовно-змінних витрат, що є постійними і не змінюються прямо пропорційно зміні обсягу теплової енергії, для надання послуги з постачання теплової енергії, яка встановлюється НКРЕКП з урахуванням податку на додану вартість.

Постановою НКРЕКП № 2269 від 30.11.2020 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Полтаватеплоенерго»» підприємству для потреб населення встановлено двоставковий тариф на послугу з постачання теплової енергії на наступному рівні:

1) двоставковий тариф на послугу з постачання теплової енергії на рівні:

- умовно-змінна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії 1332,52 грн/Гкал (з ПДВ);

- умовно-постійна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії 79472,03 грн/Гкал/год (з ПДВ);

2) послуга з постачання гарячої води (незалежно від відсутності/наявності рушникосушильника): 95,00 грн за 1 куб.м води (з ПДВ).

Встановлення зазначених тарифів проходило в межах повноважень, в порядку і спосіб передбачені законами України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», «Про теплопостачання», «Про житлово- комунальні послуги», Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, затвердженого постановою НКРЕКП від 25.06.2019 № 1174 (далі Порядок 1174), Процедурою встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, затвердженої постановою НКРЕКП від 31.03.2016 № 528, Порядку формування тарифів на послугу з постачання теплової енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 18.02.2020 № 416, Порядку формування тарифів на послугу з постачання гарячої води, затвердженого постановою НКРЕКП від 08.04.2020 № 767, Процедури встановлення тарифів на послугу з постачання теплової енергії, затвердженої постановою НКРЕКП від 18.02.2020 № 416, та Процедури встановлення тарифів на послугу з постачання гарячої води, затвердженої постановою НКРЕКП від 08.04.2020 № 768.

Відповідачі є споживачами послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 . 01 жовтня 2021 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021 року, якою затверджені публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії. Відповідно до п.3 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово- комунальні послуги» договори зі споживачами, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин, укладаються протягом двох місяців з дня набрання чинності рішення Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Станом на 01.12.2021 року співвласники багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 не повідомили ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про прийняття рішення про вибір моделі договірних відносин і не уклали з підприємством відповідний договір на послугу з постачання теплової енергії.

З огляду на викладене, з 01.12.2021 року між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та відповідачем набув чинності новий публічний договір приєднання на послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води. Крім того, п. 30 Індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії від 01.12.2021 врегульовано, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2021 р. №1022, та Методики розподілу, що розраховуються виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України інформація про яку розміщується на офіційному сайті підприємства. Виходячи з викладеного ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» проводить нарахування за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 з дотриманням вимог чинного законодавства. Отже, при застосуванні встановлених НКРЕКП двоставкових тарифів, позивач діє згідно вимог чинного законодавства. Виходячи із розрахунку заборгованості, підприємство здійснює нарахування за вказаною адресою за послугу з постачання теплової енергії у відповідності до встановлених тарифів, які: введені в дію введені в дію з 01 грудня 2020 року постановою НКРЕКП від 30.11.2020 № 2269 від 30.11.2020 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»; введені в дію з 01 листопада 2021 року рішенням Полтавської обласної ради від 21.10.2021 № 286 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», які були застосовані до споживачів категорії «населення» після завершення опалювального сезону 2021-2022, але відповідно до положень III Меморандуму про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері постачання теплової енергії та постачання гарячої води в опалювальному періоді 2021/2022 р. для розрахунків із кінцевими споживачами комунальних послуг (населенням) тарифи, встановлені цим рішенням, застосовуються після завершення опалювального періоду 2021/2022 рр., тобто з 01 травня 2022 року введені в дію з 01 жовтня 2022 року рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 № 477 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго».

З 01.12.2021 року підприємство проводить нарахування за послугу з постачання теплової енергії та за послугу з постачання гарячої води, згідно постанови НКРЕКП від 30.11.2020 №2269 від 30.11.2020, рішення Полтавської обласної ради від 21.10.2021 № 286 року, рішення Полтавської обласної ради від 30.09.2022 № 477, які були прийняті уповноваженим органом у відповідний період, що були чинними в період їх застосування і відповідно підлягали обов`язковому виконанню згідно з ст.144 Конституції України. Отже, нарахування за послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води проводиться підприємством відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.69-75).

08.10.2024 року від представника позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надійшло клопотання, в якому представник просить стягнути з ОСОБА_3 , заборгованість за спожиті послуги теплопостачання за період 01.08.2017 по 01.03.2024 в сумі 12 999,22 грн., індекс інфляції в сумі 1 599,24 грн., 3 % річних у сумі 762,14 грн., з ОСОБА_2 , заборгованість за спожиті послуги теплопостачання за період з 01.08.2017 по 01.03.2024 в сумі 12 999,22 грн., індекс інфляції в сумі 1 599,24 грн., 3 % річних у сумі 762,14 грн., з ОСОБА_1 заборгованість за спожиті послуги теплопостачання за період з 01.08.2017 по 01.03.2024 в сумі 6 499,61 грн., індекс інфляції в сумі 799,62 грн., 3 % річних у сумі 381,07 грн., з ОСОБА_4 заборгованість за спожиті послуги теплопостачання за період з 01.08.2017 по 01.03.2024 в сумі 6 499,61 грн., індекс інфляції в сумі 799,62 грн., 3 % річних у сумі 381,07 грн.

Зазначає, що згідно документів, наданих відповідачем, вказана квартира перебуває у спільній частковій власності, співвласниками якої є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , частка у праві спільної часткової власності якої складає - 1/3, що дорівнює 2/6, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , частка у праві спільної часткової власності - 1/3, що дорівнює 2/6, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , частка якої складає - 1/6, ОСОБА_4 , частка у праві спільної часткової власності якої складає - 1/6 (а.с.78-79).

14.10.2024 року надійшла заява відповідача ОСОБА_2 , згідно якої вона зазначає, що ОСОБА_2 офіційно і фактично проживає вже майже 20 років за адресою: АДРЕСА_3 . За даною адресою вона сплачує комунальні послуги, в тому числі і Полтаватеплоенерго, про що є офіційні квитанції з банку про оплату. Також цю адресу в усіх відповідних і необхідних заявах вона вказує як фактичне місце проживання, що і відповідає дійсності. За місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 вона не проживає та не з`являється. Відповідач ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 офіційно понад 7 років проживає у Польші. Сюди вона не приїздить. ОСОБА_3 офіційно не проживає, не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.82).

07.11.2024 року від представника позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надійшли заперечення, в яких представник зазначає, що відповідачі є споживачами послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води, які надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласники, які володіють майном на праві спільної часткової власності, зокрема житловим приміщенням, несуть рівні обов`язки, щодо утримання такого майна, якщо інше не встановлено угодою між ними. Отже, зобов`язання по сплаті заборгованості повинен нести кожен із співвласників, незалежно від місця проживання чи місця реєстрації відповідно до частки у праві спільної часткової власності, а саме ОСОБА_3 1/3, що дорівнює 2/6 частини, ОСОБА_2 1/3, що дорівнює 2/6 частини, ОСОБА_1 , 1/6 частини, ОСОБА_4 1/6 частини.

Представник позивача до суду не з`явився, позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність свого представника, на задоволенні позову наполягає.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 повторно у судове засідання не з`явились, про місце та час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заяви про розгляд справи за їх відсутності від відповідачів не надходило.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідачів, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та установлено судом, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_4 , а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , частка у праві спільної часткової власності якої складає - 1/3, ОСОБА_2 , частка у праві спільної часткової власності - 1/3, ОСОБА_1 , частка якої складає - 1/6, ОСОБА_4 , частка у праві спільної часткової власності якої складає - 1/6 (а.с.40-47).

Також установлено, що за адресою: АДРЕСА_1 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надаються послуги з теплопостачання.

Суд зазначає, що в матеріалах цієї справи не міститься підписаного між сторонами договору про надання відповідних послуг.

Проте, згідно з ч. 6 ст. 21, ч. 4 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон), Тарифи на комунальну послугу з постачання теплової енергії, що виробляється суб`єктом господарювання за допомогою систем автономного теплопостачання, визначаються та встановлюються органом, що регулює діяльність такого суб`єкта господарювання, окремо для кожного багатоквартирного будинку, обладнаного такою системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. Послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

У той же час, згідно з ч. 5 ст. 13 Закону, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17-ц, хоч у частині першій статті 19 Закону № 1875-ІV й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону № 1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Тобто, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до абзаців 1-3, 5, 8, 9, 11 пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України №830 від 21 серпня 2019 року «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

У разі укладення колективного договору виконавець надає уповноваженій співвласниками особі необхідну кількість договорів, що забезпечує отримання договору кожним із співвласників багатоквартирного будинку.

Колективний договір і договір з колективним споживачем можуть бути укладені з виконавцем за умови обладнання багатоквартирного будинку вузлом (вузлами) обліку, який (які) забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будинку.

У разі зміни тарифу протягом строку дії договору новий розмір тарифу застосовується з дня введення його в дію.

01 жовтня 2021 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 1022 від 08 вересня 2021 року, якою затверджені публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії. Відповідно до п.3 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори зі споживачами, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин, укладаються протягом двох місяців з дня набрання чинності рішення Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Відповідно до зазначених положень договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

При цьому відповідачі отримували послуги із централізованого постачання теплової енергії та гарячого водопостачання як співмешканці багатоквартирного будинку та сплачували рахунки, що свідчить про приєднання споживачів до умов індивідуального договору.

Доказів того, що станом на 01 грудня 2021 рокуспіввласники багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , повідомили ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про прийняття рішення про вибір моделі договірних відносин і уклали з підприємством відповідний договір на послугу з постачання теплової енергії стороною відповідача суду не надано.

01.12.2021 року між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та відповідачами набув чинності новий публічний договір приєднання на послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води.

Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги.

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Зі змісту позовної заяви та заяв по суті справи встановлено, що у квартиру відповідачів протягом спірного періоду позивачем надавались відповідні комунальні послуги, незважаючи на відсутність договору між сторонами, що відповідачами відповідними доказами не спростовано. Також відповідачами не доведено факту не отримання вказаних послуг або припинення їх надання. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства, відповідачі зобов`язані оплатити позивачеві за фактично спожиті комунальні послуги.

Судом встановлено та не спростовано сторонами, що позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надавав відповідачам, як споживачам за адресою: АДРЕСА_1 послуги з централізованого теплопостачання, а відповідачі такі послуги прийняли, від їх отримання не відмовлялись.

Згідно з розрахунком позивача, заборгованість відповідачів за послуги з централізованого теплопостачання за період з 01.08.2017 року по 01.03.2024 року становить 38997,65 гривень (а.с.-9-10).

Слід також зазначити, що правовідносини між співвласниками майна як суб`єктами цивільних правовідносин та іншими особами регулюються законами України та договорами, укладеними власниками (співвласниками) майна та іншими особами. Правовідносини власників житлових приміщень щодо оплати комунальних послуг з підприємствами, які надають ці послуги, регулюються нормами ЦК України та законодавства, яке регулює користування житловими комунальними послугами.

Правове регулювання правовідносин власників житлового приміщення належного їм на праві приватної власності, здійснюється на підставі норм ЦК України, які регулюють правовідносини з права власності. У статті 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, чинне законодавство визначає обов`язок для співвласника, незалежно від фактичного проживання, сплачувати комунальні послуги на утримання житла.

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (ч.1 ст.355 ЦК) та залежно від положень закону або домовленості між співвласниками може належати їм на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч.2 ст.355 цього кодексу). При цьому спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст.355 цього кодексу). Як встановлено ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний, зокрема, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідачів обов`язку оплачувати надані споживачам послуги. Закон передбачає, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Крім того, якщо споживач не відмовляється від оплати послуг, а оспорює об`єм наданих житлово-комунальних послуг виконавцем або їх якість, у справі повинні бути певні акти - претензії, як докази спростування заявленої суми стягнення.

Як зазначалось вище, такі докази у відповідачів відсутні.

Крім того, обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача (відповідачів), так і на (позивача), відповідно до п.1 ч.2 ст.7, п.2 ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Таким чином, відповідачі, набувши право власності на нерухоме майно, повинні були самостійно звернутися до підприємства за укладенням договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення, проте цього не зробили.

Отже, відповідачі на думку суду, повинні нести обов`язок по оплаті послуг за надані підприємством комунальні послуги.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.03.2018 року у справі №401/710/15-ц.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Розрахунок відповідачами також не спростований.

Тому, суд вважає, що з відповідачів підлягають стягненню 2 286,43 грн. - 3% річних та інфляційні втрати 4 797,71 грн.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За правилами ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

У даному випадку норми права не передбачають солідарної відповідальності співвласників щодо задоволення вимоги кредитора. Договору з цього приводу теж немає. Відтак такі кошти підлягають стягненню у розмірі, який відповідає частці співвласника квартири.

Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1 та 2 статі 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості з усіма його складовими, суд прийшов до висновку про те, що зазначений розрахунок зроблено вірно та у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та стверджує порушення відповідачами обов`язків щодо своєчасного та повного сплати отриманих послуг, тому вважає за можливе покласти останній в основу судового рішення. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 46 081,79 гривень, а саме: з ОСОБА_3 - заборгованість за спожиті послуги теплопостачання за період 01.08.2017 по 01.03.2024 в сумі 12 999,22 грн., індекс інфляції в сумі 1 599,24 грн., 3 % річних у сумі 762,14 грн., з ОСОБА_2 - заборгованість за спожиті послуги теплопостачання за період з 01.08.2017 по 01.03.2024 в сумі 12 999,22 грн., індекс інфляції в сумі 1 599,24 грн., 3 % річних у сумі 762,14 грн., з ОСОБА_1 - заборгованість за спожиті послуги теплопостачання за період з 01.08.2017 по 01.03.2024 в сумі 6 499,61 грн., індекс інфляції в сумі 799,62 грн., 3 % річних у сумі 381,07 грн., з ОСОБА_4 - заборгованість за спожиті послуги теплопостачання за період з 01.08.2017 по 01.03.2024 в сумі 6 499,61 грн., індекс інфляції в сумі 799,62 грн., 3 % річних у сумі 381,07 грн.

Щодо заяви відповідача про визнання незаконним двоставкового тарифу, суд зазначає наступне.

Постановою КМУ № 869 від 01 червня 2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» визначений порядок і критерії формування як одноставкового, так і двоставкового тарифів на теплову енергію.

Відповідно до пункту 59 Постанови вартістю послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

У вартість послуг з постачання теплової енергії не включаються витрати, пов`язані з абонентським обслуговуванням, обслуговуванням внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, встановленням, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку теплової енергії.

Такі витрати відшкодовуються споживачами комунальних послуг відповідно до вимог Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Згідно пункту 60 Постанови одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з постачання теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Суб`єкти господарювання можуть застосовувати двоставкові тарифи на послуги з постачання теплової енергії, затверджені в установленому порядку.

Встановлення двоставкових тарифів на послуги з постачання теплової енергії здійснюється за умови встановлення двоставкових тарифів на теплову енергію (п.61).

Зміна тарифів на послуги з постачання теплової енергії та їх встановлення уповноваженим органом здійснюється одночасно із зміною та встановленням тарифів на теплову енергію (п.62).

Пунктами 8, 9 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1174 від 25 червня 2019 року визначений порядок формування як одноставкових, так і двоставкових тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання.

Зазначеним Порядком передбачена можливість у встановленому порядку встановлювати двоставкові тарифи на теплову енергію для всіх категорій споживачів.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2269 від 30 листопада 2020 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води» Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Полтаватеплоенерго» установлені тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання на рівні: для потреб населення: умовно-змінну частину двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії 1332,52 грн/Гкал (з ПДВ); умовно-постійну частину двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії (місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження) 79472,03 грн/Гкал/год (з ПДВ);

Пунктом 4 даного Порядку установлено Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Полтаватеплоенерго» тарифи на послугу з постачання гарячої води споживачам, які отримують її без використання індивідуальних теплових пунктів, на рівні: для потреб населення 95,00 грн за 1 куб. м (з ПДВ);

Порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, обсяг споживання якої визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, встановлений Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315.

Згідно з пунктом 10 Розділу І цієї Методики базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є опалювана площа приміщень, зазначена у договорі про надання послуги з постачання теплової енергії. У разі, якщо відомості про опалювану площу не були надані споживачем, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є загальна площа приміщення у метрах квадратних, визначена за даними, зазначеними у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у разі відсутності у ньому інформації про окремі приміщення - за даними, зазначеними у документах, що посвідчують право власності на такі приміщення.

Відповідно до пункту 13 Методики, одиницями вимірювання обсягу (кількості) спожитої споживачем теплової енергії є гігакалорія (далі - Гкал).

Для переведення одиниць вимірювання теплової енергії приладами обліку застосовуються коефіцієнти 1 Гкал = 1 162,2 кВтгод, 1 кВтгод = 0,000859 Гкал, 1 Гкал = 4,1868 ГДж, 1 ГДж = 0,2388 Гкал.

Зазначене вище свідчить, що саме законодавством передбачено можливість встановлення двоставкових тарифів, визначений їх порядок і критерії формування, що спростовує доводи відповідача щодо відсутності законодавчих підстав та самовільного встановлення двоставкових тарифів ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго».

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 3 028 гривень.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,141,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.16,525,526,541 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , заборгованість за спожиті послуги теплопостачання у сумі 12 999,22 грн., індекс інфляції в сумі 1 599,24 грн., 3 % річних у сумі 762,14 грн., з ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , заборгованість за спожиті послуги теплопостачання у сумі 12 999,22 грн., індекс інфляції в сумі 1 599,24 грн., 3 % річних у сумі 762,14 грн., з ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , заборгованість за спожиті послуги теплопостачання у сумі 6 499,61 грн., індекс інфляції в сумі 799,62 грн., 3 % річних у сумі 381,07 грн., з ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 , заборгованість за спожиті послуги теплопостачання у сумі 6 499,61 грн., індекс інфляції в сумі 799,62 грн., 3 % річних у сумі 381,07 грн., на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (місцезнаходження: м.Полтава, вул.Польська,2а; р/рахунок №№ НОМЕР_4 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ЗКПО 03338030).

Стягнути з ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (місцезнаходження: м.Полтава, вул.Польська,2а; р/рахунок №№ НОМЕР_4 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ЗКПО 03338030), судовий збір в сумі 1009,33 гривень.

Стягнути зОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (місцезнаходження: м.Полтава, вул.Польська,2а; р/рахунок №№ НОМЕР_4 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ЗКПО 03338030), судовий збір в сумі 1009,33 гривень.

Стягнути зОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (місцезнаходження: м.Полтава, вул.Польська,2а; р/рахунок №№ НОМЕР_4 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ЗКПО 03338030), судовий збір в сумі 504,67 гривень.

Стягнути зОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (місцезнаходження: м.Полтава, вул.Польська,2а; р/рахунок №№ НОМЕР_4 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ЗКПО 03338030), судовий збір в сумі 504,67 гривень.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач: Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», місцезнаходження: м.Полтава, вул.Польська,2а; МФО 320478, ЗКПО 03338030;

відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач:ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя А.М.Чуванова