№ 201/6367/24
провадження 2/201/2949/2024
УХВАЛА

03 грудня 2024 року Жовтневий районний суд

міста Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Могиліною Д.О.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська в місті Дніпрі клопотання про залучення відповідача до участі в справі по цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , треті особи ОСОБА_5 і приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Суслов Максим Євгенійович про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання договорів недійсними, визнання права іпотекодержателя на нерухоме майно, виселення та стягнення судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приватбанк» 31 травня 2024 року звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання договорів недійсними, визнання права іпотекодержателя на нерухоме майно, виселення та стягнення судових витрат, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання, розглядаються клопотання, справа по суті не слухалася, виносилися ухвали.

В судове засідання від представника відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про притягнення до участі в справі в якості відповідача ОСОБА_5 , оскільки вимоги позову можуть торкатися інтересів вказаної особи в такій якості: саме він укладав з банком спірний договір, стосовно якого позивач заявив вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, рішення може вплинути на його права, він, на думку представника, може мати безпосереднє відношення до вказаного в заяві спірного питання і розгляд справи можливий саме за участю цієї особи.

Представник позивача заперечував проти задоволення вказаного клопотання, вважаючи його безпідставним, спробою сторони відповідача затягнути розгляд справи.

З`ясувавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні клопотання відмовити, оскільки позивач заявив вимоги саме до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 і вказав конкретні треті особи, які мають безпосереднє відношення до спірного питання і предмету спору, серед яких є і ОСОБА_5 , заявлені особи мають опосередковане відношення до спору сторін і не позбавлені можливості заявити свої самостійні вимоги в цьому чи іншому провадженні або позові, в них може бути предмет спору і коло доказів іншими, правовідношення охоплювати права та обов`язки інших сторін, а не заявника; вимоги заявлені саме стосовно певної конкретної обставини та предмету і сторони та учасники спору вже визначені; з огляду на це права вказаних осіб в цьому судовому засіданні не можуть бути охоплені вимогами позову і предметом спору (а сторони і треті особи повинні бути пов`язані саме предметом спору і позовом саме цього позивача), а отже і підстав для притягнення вказаної особи до участі в розгляді цієї справи немає. Сам ОСОБА_5 як учасник справи в судове засідання не прибув.

Крім того, відповідно до ст. 51 ЦПК України таке залучення відповідача можливе лише за заявою, клопотанням чи згодою позивача, якого в цьому засіданні немає.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Ця справа може бути пов`язана з іншими питаннями і спорами сторін, іншими правовідносинами чи справами в цьому чи іншому суді, але це не означає їх залучення до участі в справі та/або об`єднання в одне провадження.

Поставлене питання не тягне за собою обов`язок залучення вказаної особи для участі в розгляді справі, вимоги (конкретні чи опосередковані) до вказаної особи не заявлені, відносини сторін урегульовані законом, з огляду на заявлене клопотання, предмет спору, докази, об`єкти дослідження і інш. різні, переконливих і основаних на законі доказів на підтвердження вказаних клопотань суду не надано, в справі достатньо матеріалів, що свідчать про можливість та необхідність участі в розгляді справи саме сторін та вже залучених осіб.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

При цьому суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

При таких обставинах суд вважає, що клопотання не ґрунтується на вимогах закону, тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 49, 52-54, 182, 200, 222, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_6 про притягнення до участі в справі відповідача ОСОБА_5 на боці відповідачів по цивільній справі про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання договорів недійсними, визнання права іпотекодержателя на нерухоме майно, виселення та стягнення судових витрат відмовити.

Ухвала набрала законної сили 03 грудня 2024 року.

Ухвала згідно ЦПК України окремо від рішення оскарженню не підлягає.

Суддя