Провадженя№ 2/205/469/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Курбанової Н.М.,

за участю секретаря Галушки А.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про визнання виконавчого нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про визнання виконавчого нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що права позивача порушені зверненням до примусового виконання відповідачем ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" виконавчого напису, вчиненого по кредитному договору від 10.01.2019 р. № 1-416, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ "ФК "Бізнес Капітал", і у подальшому укладених, договорах про відступлення прав вимоги, за якими останнім кредитором є відповідач ТОВ "ФК "Еліт Фінанс". Виконавчий напис, вчинений 09.06.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., який зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №118769. Відповідачем ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" подано документи до нотаріуса для вчинення зазначеного виконавчого напису незаконно, як нотаріусом вчинено цей виконавчий напис незаконно, у порушення законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. 02.10.2021 р. до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. надійшов до виконання зазначений вище виконавчий напис та 04.10.2021 р. відкрито виконавче провадження № 67008190. Виконавчий напис по кредитному договору від 10.01.2019 р. № 1-416, вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. 09.06.2021р., тобто задовго після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14, а отже усупереч законодавству, у зв`язку із чим підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 118769 вчинений 09.06.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» суму заборгованості у розмірі 14801,00 грн. та судові витрати на сплату судового збору та на правничу допомогу.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 29.01.2024 р. провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Витребувано з Київського обласного державного нотаріального архіву належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи, а саме документів, які підтверджують безспірність вимог стягувача, на підставі яких приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис №118769 від 09.06.2021 року та відкрито виконавче провадження №67008190.

Позивачка ОСОБА_1 надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, позов задовольнити. Крім того, просила стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн., проти клопотання зменшення їх розміру заперечувала.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», Наваренко В.Г., надав суду заяву, згідно якої просив здійснювати судовий розгляд справи за відсутності представника відповідача. Позовні вимоги ОСОБА_1 визнає у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Просить повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Крім того, надав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, посилаючись на те, що у позовній заяві зазначено, що позивач здійснив витрати на професійну (правничу) допомогу адвоката згідно з договором про надання правової допомоги, а також вказано, що розмір таких витрат може бути збільшено у зв`язку з подальшим розглядом справи. Звертає увагу, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Просив суд урахувати ту обставину, що позивач не звертався до відповідача із пропозицією мирного врегулювання спору, а також врахувати, що за позивачем наявна заборгованість за кредитним зобов`язанням перед відповідачем. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, зважаючи на конкретні обставин справи та фінансовий стан обох сторін. Просив врахувати поведінку відповідача у справі, який позов визнає та не здійснює будь-яких дій, направлених на витрачення додаткових ресурсів для постановлення рішення у справі, а також не вчиняє дій, направлених на затягування розгляду справи, чим сприяє пришвидшенню розгляду справи. З огляду на все викладене вище вважає, що покладення судових витрат на відповідача в розмірі, заявленому позивачем є несправедливим. Вважає, що відшкодуванняв витрат можливе в обсязі 1000,00 грн.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи до суду не з`явилася.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання;в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт.

Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Судом встановлено, що відповідно до копії виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. №118769 від 09.06.2021 р. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» невиплачених в строк грошових коштів, якому ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №250521-ФК 25.05.2021 р., якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги на підставі договору факторингу №250121ФК від 25.01.2021 р., якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №25/01/21 від 25.01.2021 р., якому ТОВ «Бізнес Капітал», на підставі договору факторингу №30072019 від 30.07.2019 р., відступлено право вимоги за кредитним договором №1-416 від 10.01.2019 р., укладеного між ТОВ «ФК «Бізнес Капітал» та ОСОБА_1 за період з 25.05.2021 р. по 03.06.2021 р. включно суму 3000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10251,00 грн. - заборгованість за відсотками та комісією; 1500,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями; 50,00 грн. -плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 14801,00 грн.

Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2021 р. ВП № 67008190, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. № 118769 від 09.06.2021 року, стягувач ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», боржник ОСОБА_1 .

04.10.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. винесені постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнення з боржника основної винагороди.

13.10.2021 р., 20.09.2023 р. приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. винесені постанови про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 30, статті 30-1 Закону України «Про нотаріат» на підставі наказу Міністерства юстиції України від 30.12.2021 р. №4722/5 наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Управління) від 31.12.2021 № 1920/6 діяльність приватного нотаріуса Остапенка Є.М. припинена з 31.12.2021.

З огляду на зазначене, інформація щодо такого нотаріуса у Єдиному реєстрі нотаріусів відсутня.

Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 09.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

Суд погоджується з доводами позивача, що оскільки Кредитний договір від 10.01.2019 р. № 1-416 не є нотаріально посвідченим договором, а тому він не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

За таких обставин, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Крім того, відповідачем до суду не надано доказів набуття прав вимоги до позивача за кредитним договором від 10.01.2019 р. № 1-416, не надано доказів розміру заборгованості позивача та її складових, що має ґрунтуватись на виписці по рахунку боржника із даними про суми коштів внесених позичальником у рахунок виконання кредитних зобов`язань.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, не доведення відповідачем наявності у ОСОБА_1 невиконаних зобов`язань договором за № 1-416 від 10.01.20149 р. на суму 14801,00 грн. та безспірності указаної заборгованості, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З урахуванням задоволення позовних вимог позивача та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду, а саме в сумі 536,80 гривень, інша частка у розмірі 50 відсотків сплаченого судового збору, підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з вимогами ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19.

В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача не було подано ані договору про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Таким чином документально не підтвердженими є витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн., позивач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про винесення додаткового рішення, за умови надання належних доказів, які підтверджують сплату витрат на правничу допомогу.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 12, 81, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про визнання виконавчого нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис №118769 від 09.06.2021 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» невиплачених в строк грошових коштів, якому ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №250521-ФК 25.05.2021 р., якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги на підставі договору факторингу №250121ФК від 25.01.2021 р., якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №25/01/21 від 25.01.2021 р., якому ТОВ «Бізнес Капітал», на підставі договору факторингу №30072019 від 30.07.2019 р., відступлено право вимоги за кредитним договором №1-416 від 10.01.2019 р., укладеного між ТОВ «ФК «Бізнес Капітал» та ОСОБА_1 за період з 25.05.2021 р. по 03.06.2021 р. включно суму 3000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10251,00 грн. - заборгованість за відсотками та комісією; 1500,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями; 50,00 грн. -плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 14801,00 г, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп., відповідно до квитанції № 46 від 13.12.2023 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Курбанова Н.М.

Відомості про учасників справи:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Відповідач:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», , адреса: 03035, м.Київ, пл. Солом`янська, б.2

Треті особи:

приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, 49000, м.Дніпро, вул. Воскресенська, б.46, оф.54