У Х В А Л А

25 листопада 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2024 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23.02.2024 року позов задоволено частково. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 23.09.2024 року відповідач подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, у якій просив рішення суду скасувати. Разом з апеляційною скарго апелянт подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та посилається на те, що копію повного тексту судового рішення отримав лише 13.09.2024 року. Таким чином був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк, відтак вважає, що строк на апеляційне оскарження рішення суду пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21.10.2024 року, подана апеляційна скарга була залишена без руху у зв`язку з несплатою судового збору, апелянту був наданий строк для усунення виявлених в ній недоліків - протягом десяти календарних днів з дня отримання ухвали суду, роз`яснено, що у випадку неусунення у встановлений термін виявлених судом недоліків, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та такою, що підлягає поверненню. Поновлено строк на апеляційне оскарження судового рішення.

На виконання вимог вказаної ухвали 19.11.2024 року до Київського апеляційного суду надійшов лист, у якому відповідач зазначив про його звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

З такими обґрунтуваннями відповідача апеляційний суд не може погодитися з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року (справа № 761/24881/16-ц) визначила єдиний підхід щодо застосування судами норм матеріального права під час визначення, чи звільнена особа від сплати судового збору за звернення до суду із позовом на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», сформулювавши, що виключно позивачі - споживачі у таких справах звільняються від справляння судового збору на всіх стадіях судового розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 160/15864/20 зазначено, що стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними щодо положень статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб`єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії (об`єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій.

Ураховуючи наведене, споживачі звільняються від сплати судового збору на всіх стадіях цивільного процесу у випадку, якщо вони є позивачами і звертаються до суду з позовами про захист прав споживачів.

Однак, апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості занадання послуг у справі, в якій є відповідачем. Даний позов не є позовом про відновлення порушених прав споживача, відтак апелянт не звільнений від сплати судового збору.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги мають бути додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Отже, апелянтом не виконано належним чином вимоги ухвали апеляційного суду, оскільки не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України, застосовуються положення ст. 185 ЦПК України, яка передбачає залишення заяви/скарги без руху з наданням строку для усунення виявлених судом недоліків. Якщо у визначений судом строк недоліки заяви/скарги будуть виправлені, заява/скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник/апелянт не усуне недоліки заяви/скарги у строк, встановлений судом, заява/скарга вважається неподаною і повертається такій особі.

Зважаючи на те, що апелянтом не було усунуто недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі Київського апеляційного суду від 21.10.2024 року, апеляційна скарга ОСОБА_1 рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2024 року підлягає визнанню неподаною та поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 185, 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2024 року визнати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя: С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько