Дата документу 20.05.2024 Справа № 317/1918/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/1918/21 Головуючий у 1-й інстанції: Ткаченко М.О.
Провадження № 22-ц/807/660/24 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 січня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року представник АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 02.12.2016 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено заяву про приєднання №б/н до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі ДКБО).

Шляхом підписання Заяви про приєднання до ДКБО фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідач беззастережно приєднався до ДКБО в редакції, яка на день підписання Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку.

Відповідно до заяви банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок в гривні України. Відповідачу встановлено кредитний ліміт в розмірі 12 000,00 грн., строком на 29 місяців з можливим продовженням на той самий строк.

Згідно п.1.7 розділу ХХІІ ДКБО датою укладення кредитного договору є дата підписання заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) уповноваженим представником (працівником) Банку; датою надання Кредиту (частин Кредиту) є дата використання Клієнтом Кредиту (кредитних коштів).

Кредитний договір діє до повного виконання Клієнтом всіх грошових зобов`язань за Кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання Банком Клієнту Кредиту/встановлення ліміту кредитування.

Відповідно до п.1.20 розділу ХХІІ ДКБО, сплата нарахованих процентів за користування Кредитом (в т.ч. процентів за користування Кредитом протягом Грейс періоду)/ обов`язкового щомісячного платежу/ процентів за Несанкціонованим овердрафтом та сплата комісійних винагород, що передбачені заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів з Карткового рахунку Клієнта. У разі несплати вищезазначених платежів у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягала погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості.

За положеннями п.1.27 та п.1.29 розділу ХХІІ ДКБО будь-яке невиконання Клієнтом умов Договору породжує у Банка право достроково відкликати Кредит, а у Клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені Договором. Якщо Банк на підставі договору вимагає здійснення внесків (платежів), строк сплати яких не настав, або повернення кредиту, такі внески (платежі) або повернення Кредиту мають бути здійснені клієнтом протягом 30 (тридцяти) календарних днів, з дня одержання повідомлення про таку вимогу від Банку. При цьому якщо пошта (поштова служба) не може вручити Повідомлення позичальнику через відсутність за місцем проживання вказаної особи, його відмову прийняти поштове відправлення, незнаходження фактичного місця проживання позичальника або з інших причин, Повідомлення вважається врученим Позичальнику у день, зазначений поштовою службою в повідомлені про вручення із зазначенням причин невручення.

Згідно п.9.1 ДКБО розділу ІХ за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання перед Банком у розмірі та в строки, передбачені Договором, Банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, якщо інше не передбачено договором.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором № б/н від 02.12.2016, відповідач станом на 14.05.2021 має заборгованість в розмірі 16 556,12 грн, що складається з наступного: 11 735,46 грн заборгованість за кредитом; 2 582,02 грн заборгованість за відсотками; 10,00 грн комісія; 274,20 грн пеня; 535,33 грн розмір 3 % річних на суму простроченого кредиту; 210,78 грн розмір 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів; 858,23 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту; 350,10 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, яку позивач просив суд стягнути з відповідача, а також стягнути судові витрати у розмірі 2 270,00 грн.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 19 січня 2024 року позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором від 02.12.2016 року в розмірі 11 735,46 грн, що становить заборгованість по кредиту.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1608,98 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» - адвокат Іванісов В.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом в розмірі 2 582,02 грн., пені в розмірі 274,20 грн. та 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів в розмірі 210,78 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в розмірі 2 582,02 грн., пені в розмірі 274,20 грн., та 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів в розмірі 210,78 грн., а також стягнути судовий збір в сумі 991,53 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що, як зазначено в рішенні суду першої інстанції, відповідач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 26.05.2015 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, відповідач проходив військову службу за призовом під час мобілізації у період з 28.04.2014 по 14.05.2015 при військовій частині НОМЕР_2 , військову службу за контрактом у період з 17.09.2019 по 16.03.2021 при військовій частині НОМЕР_3 .

Однак, відповідно до розрахунку заборгованості станом на 14.05.2021 року, заборгованість за відсотками в розмірі 2 582,02 грн. розраховується за період з 26.08.2018 року по 26.07.2019 року, пеня в розмірі 274,20 грн. розраховується за період з 26.09.2018 року по 26.07.2019 рік, 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів в розмірі 210,78 грн. розраховується за період з 26.08.2018 року по 26.07.2019 року.

Таким чином, на час нарахування відсотків за кредитом, пені та 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів відповідач не підпав під дію норм п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що згідно з частиною 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі є дата складення повного судового рішення 20.05.2024 року.

Отже, рішення суду оскаржується в частині вимог про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 2 582,02 грн., пені в сумі 274,20 грн. та 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів в розмірі 210,78 грн., в іншій частині рішення суду не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині вимог про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 2 582,02 грн., пені в сумі 274,20 грн. та 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів в розмірі 210,78 грн.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитом, пені та 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів, суд першої інстанції виходив із того, що не приймає до уваги Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який міститься в матеріалах даної справи, оскільки останній не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02.12.2016 шляхом підписання відповідних заяв відповідачем. Крім того, враховуючи встановлення факту проходження ОСОБА_1 військової служби за призовом під час мобілізації в період з 28.04.2014 по 14.05.2015 та набуття ним з 26.05.2015 року статусу учасника бойових дій, нарахування відповідачу до сплати та пред`явлення до стягнення вимоги зі сплати процентів, пені та штрафів, суперечить вимогам п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», так як п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» забороняє застосування до військовослужбовців будь-яких штрафних санкцій та нарахування процентів за користування кредитом з початку і до закінчення особливого періоду, який діє і на теперішній час, тому вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом, комісії, пені, 3% річних на суму простроченого кредиту, 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту задоволенню не підлягають.

Проте, в повній мірі з такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02.12.2016 року ОСОБА_1 та АТ «Державний ощадний банк України» складено заяву про приєднання №б/н до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) (т. 1, а.с. 13-15).

Пунктом 3.1 Заяви про приєднання встановлено, що шляхом підписання Заяви про приєднання до Договору, Клієнт беззастережно приєднується до Договору в редакції, яка на день підписання Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та укладає з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку.

Згідно із п.3.4.1 Заяви про приєднання, поточний рахунок № НОМЕР_4 в гривнях України, код банку 313957 на умовах тарифного пакету «Зарплатний», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку.

За п.5.1 підписанням цієї Заяви приєднання Клієнт домовляється з Банком викласти укладений між ними Договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки №1140992 від 15 квітня 2016р., рахунку №0240 в новій редакції, викладеній/закріпленій в цій Заяві при приєднання, Тарифах та Договорі, та підтверджує досягнення згоди щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів та достовірність усіх даних, в т.ч. персональних, вказаних в цій Заяві про приєднання.

За положеннями п.6.1 підписанням цієї Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії, яка є складовою Заяви на приєднання, погоджується на одержання та з умовами користування Кредитом відповідно до умов Договору та підтверджує укладення між ним та Банком Кредитного договору.

Відповідно до п.6.2 ОСОБА_1 просив надати кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) на Картковий рахунок № НОМЕР_4 . Встановлено кредитний ліміт в розмірі 12000,00 грн, строком на 29 місяців з можливим продовженням на той самий строк.

Згідно із п.6.5 процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає: 28 % річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду; 0,001 % річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно умов Договору.

За п.6.8 датою укладення кредитного договору є дата підписання заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) уповноваженим представником (працівником) Банку; датою надання Кредиту (частин Кредиту) є дата використання Клієнтом Кредиту (кредитних коштів), але не раніше дати першого зарахування заробітної плати (умова застосовується до зарплатних карток).

Згідно з наданим банком розрахунком відповідач станом на 14.05.2021 має заборгованість в розмірі 16556,12 грн, що складається з наступного: 11 735,46 грн заборгованість за кредитом; 2 582,02 грн відсотками за користування кредитом; 10,00 грн комісія; 274,20 грн пеня; 535,33 грн розмір 3 % річних на суму простроченого кредиту; 210,78 грн розмір 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів; 858,23 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту; 350,10 грн втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом (т. 1, а.с. 4-6).

Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості станом на 14.05.2021 року, заборгованість за відсотками в розмірі 2 582,02 грн. розраховується за період з 26.08.2018 року по 26.07.2019 року, пеня в розмірі 274,20 грн. розраховується за період з 26.09.2018 року по 26.07.2019 рік, 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів в розмірі 210,78 грн. також розраховується за період з 26.08.2018 року по 26.07.2019 року.

Також судом встановлено, що відповідач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , яке видане на ім`я ОСОБА_1 26.05.2015 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України (т. 1, а.с. 64).

Згідно відповіді на запит суду від ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2519 від 19.06.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 29.07.2021 року був знятий з військового обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі п. 2 ч. 5 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з прийняттям на службу до Національної поліції України (т. 1, а.с. 179).

Як вбачається з відповіді на запит суду від ІНФОРМАЦІЯ_2 № 4929 від 13.11.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 29.07.2021 року знятий з військового обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі п. 2 ч. 5 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Проходив строкову військову службу у період з 10.05.2001 по 25.11.2002 при ІНФОРМАЦІЯ_5 , військову службу за призовом під час мобілізації в період з 28.04.2014 по 14.05.2015 при військовій частині НОМЕР_2 , військову службу за контрактом у період з 17.09.2019 по 16.03.2021 при військовій частині НОМЕР_3 (т. 2, а.с. 1).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом частини 1, 2 статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Згідно з ч. 2 статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Матеріали справи містять підписану відповідачем заяву про приєднання, яка недійсною не визнавалась, відповідачем (боржником) з підстав безгрошовості у порядку ст. 1051 ЦК України не оскаржувалась.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Таким чином, підписавши заяву відповідач підтвердив, що він в повній мірі ознайомився з умовами отримання кредиту, розміром процентів за користування кредитними коштами.

Наданий банком розрахунок відповідачем в частині стягнення процентів належними і допустимими доказами не спростований.

Отже, колегія суддів вважає встановленим існування між сторонами кредитних правовідносин, узгодженість процентної ставки.

3% річних та втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів є штрафними санкціями, які передбаченні чинним законодавством.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку щодо стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 2 582,02 грн. за період з 26.08.2018 року по 26.07.2019 року, 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів в розмірі 210,78 грн. за період з 26.08.2018 року по 26.07.2019 року.

Згідно з пунктом 15 статті 14 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2019 року у справі № 760/15915/16 (провадження № 61-17233 св 18) зроблено висновок, що «згідно з Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває дотепер. Суди обох інстанцій обґрунтовано врахували наявні у справі докази, що підтверджують факт участі позивача у антитерористичній операції та наявність у нього статусу учасника бойових дій. Безпосередня участь ОСОБА_1 у бойових діях, спрямованих на захист Батьківщини, під час дії в державі особливого періоду дає підстави для висновку, що на спірні правовідносини поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. Аналогічний за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 306/1157/15-ц (провадження № 61-2525св18), від 30 травня 2018 року у справі № 521/12726/16-ц (провадження № 61-16144св18), від 10 січня 2019 року у справі № 327/353/16-ц (провадження № 61-25229св18) та від 04 вересня 2019 року у справі № 554/10264/17 (провадження № 61-42778св18)».

Як зазначалося вище, відповідач має статус учасника бойових дій, проходив строкову військову службу у період з 10.05.2001 по 25.11.2002 при ІНФОРМАЦІЯ_5 , військову службу за призовом під час мобілізації в період з 28.04.2014 по 14.05.2015 при військовій частині НОМЕР_2 , військову службу за контрактом у період з 17.09.2019 по 16.03.2021 при військовій частині НОМЕР_3 .

Разом з тим, позивач просив суд стягнути заборгованість за відсотками в розмірі 2 582,02 грн. за період з 26.08.2018 року по 26.07.2019 року, 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів в розмірі 210,78 грн. за період з 26.08.2018 року по 26.07.2019 року.

Відповідач посилався на наявність у нього пільг щодо сплати процентів, пені та штрафів, передбачених п. 15 ст. 14 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей".

Проте, на час нарахування відсотків за кредитом (з 26.08.2018 року по 26.07.2019 року), 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів відповідач не підпав під дію норм п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки період нарахування відсотків за кредитом та 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів не співпадає з періодом, у який відповідач мав право на передбачені законом пільги, а отже у ОСОБА_1 не виникло право на пільгу щодо ненарахування процентів за вказаним кредитним договором та 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів.

Аналогічну правову позицію з питань звільнення військовослужбовців від сплати відсотків, штрафів та пені за кредитами викладено в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі №306/1157/15-ц та від 10.01.2019 року у справі №327/353/16-ц.

Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження, рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками в розмірі 2 582,02 грн. за період з 26.08.2018 року по 26.07.2019 року, 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів в розмірі 210,78 грн. за період з 26.08.2018 року по 26.07.2019 рокупідлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови про задоволення цих вимог.

Разом з тим, заява про приєднання не містить узгодження умов щодо пені.

Матеріали справи містять витяг з договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (розділ ІХ Відповідальність клієнта та банку).

За умовами п. 9.1 розділу IX вказаного договору за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання перед Банком у розмірі та в строки, передбачені Договором, Банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, якщо інше не передбачено Договором.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «Державний ощадний банк України»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині пені, у тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання, а також те, що вказаний договір на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема, й щодо сплати пені саме у зазначеному розмірі.

Окрім того, з першої сторінки витягу з договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб вбачається, що дата набрання його чинності 04 квітня 2018 року, тобто вже після укладання заяви про приєднання.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретний запропонований відповідачу договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відсутність у заяви про приєднання домовленості сторін щодо пені, наданий банком витяг з договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Отже, вимоги щодо стягнення пені в сумі 274,20 грн. задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з п.п. б), в) ч. 4 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Позивачем у даній справі при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 2 270 грн. (т. 1, а.с. 3).

При поданні апеляційної скарги скаржником сплачено судовий збір в розмірі 991,53 грн. (т. 2, а.с. 39).

При зверненні до суду з позовом представник позивача просив стягнути з відповідача заборгованість за договором в сумі 16 556,12 грн.,за результатом апеляційного перегляду справи колегія суддів дійшла висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 14 528,26 грн., тобто позовні вимоги задоволено на 87,75 %.

Отже, щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 991,93 грн. (87,75% від 2 270 грн.)

Оскільки колегія суддів дійшла висновку щодо часткового задоволення апеляційної скарги, заявник має право на компенсацію судових витрат у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 902,89 грн.

За вказаних обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно частці задоволених позовних вимог судовий збір в загальному розмірі 2 894,82 грн. (1 991,93 грн. + 902,89 грн.).

Керуючись ст.ст. 367-369, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 січня 2024 року у цій справі в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками та 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів скасувати з прийняттям в цій частині постанови наступного змісту:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» в частині стягненні заборгованості за відсотками та 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» заборгованість за відсотками в розмірі 2 582 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят дві) грн. 02 коп. за період з 26.08.2018 року по 26.07.2019 року, 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів в розмірі 210 (двісті десять) грн. 78 коп. за період з 26.08.2018 року по 26.07.2019 року.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 січня 2024 року у цій справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 274,20 грн. залишити без змін.

В іншій частині рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 січня 2024 року у цій справі не оскаржувалось, тому апеляційним судом не переглядалось.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» судовий збір в загальному розмірі 2 894 (дві тисячі вісімсот дев`яносто чотири) грн. 82 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 20 травня 2024 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: В.Ю. Бєлка

Е.А. Онищенко