Провадження № 2/522/753/24
14 березня 2024 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання Волошина А.С.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», про стягнення коштів в порядку регресу,
ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 29.09.2023 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», про стягнення коштів в порядку регресу за виконання кредитного договору №1102 від 03.04.2007 в розмірі 30 459,56 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.04.2007 між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення №7860 ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №1102 про надання кредиту в сумі 20 000 грн, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 22% річних, комісійні винагороди та інші платежі. 03.04.2007 між ОСОБА_1 , ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №1102, відповідно до якого поручитель зобов`язалася відповідати солідарно перед кредитором. 05.07.2023 Приморським районним судом м. Одеси справі №2-2207/11 ухвалив рішення, яким позов банку задовольнив частково та стягнув солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 30 459,56 грн. 08.08.2023 ОСОБА_1 на виконання рішення суду сплатила на користь АТ «Державний ощадний банк України» 30 459,60 грн та судовий збір за обох. Тож, позивач як поручитель виконала зобов`язанні відповідача, який в свою чергу їй не повертає кошти. До поручителя який виконав зобов`язання переходять права кредитора, тому позивач просить стягнути з відповідача виплачені нею кошти на виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_2 .
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.10.2023 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 21.11.2023.
У судовому засіданні 21.11.2023 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_3 та представника третьої особи ОСОБА_4 було відкладено розгляд справи до 16.01.2024, у зв`язку з відсутністю доказів сповіщення відповідача.
До суду 21.11.2023 надійшли пояснення АТ «Державний ощадний банк України», згідно яких вказано, що листом від 22.09.2023 банк надав ОСОБА_1 інформацію щодо погашення заборгованості з ОСОБА_1 на виконання рішення суду у справі №2-2007/11 від 05.07.2023. Однак, в іншій частині про стягнення боргу з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 рішення досі не виконане.
З метою повторного сповіщення відповідача розгляд справи у судовому засіданні 16.01.2024 було відкладено до 12.03.2024.
У судове засідання 12.03.2024 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду сповіщалися у встановленому законом порядку. Представник позивача ОСОБА_3 12.03.2024 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимога підтримала, заперечувала ухвалення заочного рішення. Представник АТ «Ощадбанк» Приходько В.М. звернувся до суду 12.03.2024 з заявою про підтримання поданих пояснень, просить провести судове засідання за його відсутності.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідач у судове засідання не з`являвся, не повідомляв про поважність причин такої неявки в судове засідання, не надав відзиву на позов, однак ухвалення слухання справи в заочному порядку, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, не можливе, у зв`язку з запереченням представника позивача.
Проте, ч. 4 ст. 223 ЦПК України зазначає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Таким чином, при повторності неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, суд постановляє заочне рішення, незважаючи на існування / не існування обставин, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України. Тому, суд проводить розгляд справи у заочному порядку, незважаючи на заперечення представника позивача, на підставі ч.4 ст. 223 ЦПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 14 березня 2024 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши наявні докази, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 03 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством «Держаний ощадний банк України» було укладено кредитний договір №1102, згідно п.1 якого, банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 20 000 грн, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, зі сплатою 22% річних, зі строком повернення до не пізніше 03 квітня 2010 року (а.с.8-10).
03 квітня 2007 року між ОСОБА_1 (поручитель) з однієї сторони на Відкритим акціонерним товариством «Держаний ощадний банк України» (кредитор) з другої сторони та ОСОБА_2 (боржник) з третьої сторони було укладено договір поруки №1102 до кредитного договору №1103 від 03.04.2007, відповідно до п.1.1. якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за Кредитним договором №1102 від 03.04.2007, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (а.с.11-12).
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2023 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 14 липня 2023 року, задоволено частково позов, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №1102 від 03 квітня 2007 року і договором поруки №1102/1 від 03 квітня 2007 року станом на 01 липня 2021 року в розмірі 96 729,12 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №1102 від 03 квітня 2007 року і договором поруки №1102/1 від 03 квітня 2007 року станом на 01 липня 2021 року, в розмірі 30 459,56 грн.

Рішення набрало законної сили 14.08.2023 (а.с.13-21, 22-23).

ОСОБА_1 31.07.2023 звернулася до АТ «Державний ощадний банк України» з заявою про надання реквізитів рахунку для виконання вищевказаного рішення (а.с.24-25).

АТ «Державний ощадний банк України» надало реквізити для погашення заборгованості (а.с.26).

ОСОБА_1 сплатила 08.08.2023 на рахунок АТ «Державний ощадний банк України» 30 459,60 грн (а.с.27) та судовий збір двічі по 75,70 грн (а.с.28).

Згідно листа АТ «Державний ощадний банк України» від 17.08.2023, 08.08.2023 на транзитний рахунок банку надійшли кошти у розмірі 30 459,56 грн з призначенням платежу «погашення заборгов рішення суду по справі №2-2007/11 від 05/07/23 ОСОБА_1 ;;рішення суду по справі №2-2007/11 від 05/07/23; ст.14; ОСОБА_6 ; НОМЕР_1 ». 15.08.2023 на транзитний рахунок банку надійшли кошти у розмірі 75,70 грн з призначенням платежу «судовий збір спр№2-2007/11 від 05/07/23 ОСОБА_7 ;;спр№2-2007/11 від 05/07/23;». Рішення суду в частині вимог Банку до ОСОБА_8 виконано у повному обсязі. Разом з тим заборгованість іншими відповідачами погашена не була (а.с.30).

За змістом частин 1, 2 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина 1 статті 543 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання, а кредитор після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника.

Правовий аналіз положень статті 556 ЦК дає підстави для висновку, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини 1 статті 512 цього Кодексу, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Часткове виконання поручителем зобов`язань за кредитним договором не призводить до переходу до нього прав кредитора за цим договором (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-466цс15 та від 07.10.2015 у справі №6-932цс15).

Однак, Верховний суд у постанові від 23.10.2019 по справі 910/23070/17 вказує «Виконання майновим поручителем обов`язку боржника (основного зобов`язання) буде мати місце лише у випадку його виконання в повному обсязі, зокрема у випадку повного погашення заборгованості по кредитному договору за рахунок предмета застави. В іншому випадку, тобто у разі виконання майновим поручителем основного зобов`язання лише частково за рахунок повної вартості предмета застави, визначеної в договорі застави, виконання обов`язку боржника перед кредитором не відбудеться, а матиме місце лише часткове виконання обов`язку боржника за кредитним договором та виконання майновим поручителем свого акцесорного зобов`язання. У разі часткового виконання основного зобов`язання суброгація не виникає, оскільки заставодавець (майновий поручитель) виконує не обов`язок боржника, а свій обов`язок. При цьому, як зазначалося вище у випадку часткового виконання майновим поручителем свого акцесорного зобов`язання, яким було частково забезпечене основне зобов`язання, до майнового поручителя переходить право вимоги до боржника в тому обсязі, в якому ним виконано свій обов`язок перед кредитором відповідно до умов договору застави. Основне зобов`язання, яке було частково забезпечене заставою, не припиняється і кредитор має право звернутися з вимогою до боржника щодо стягнення решти суми боргу».

ОСОБА_1 не є майновим поручителем та зобов`язувалася за виконання обов`язку ОСОБА_2 разом з іншим поручителем.

У рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 05.07.2023 по справі №2-2207/11 суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з усіх відповідачів (боржник та два поручителя) солідарно заборгованості за кредитом, тому стягнуто було суму окремо з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та окремо з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

У зв`язку з чим суд доходить висновку про виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків як поручителя, тому у неї виникло право регресної вимоги до боржника ОСОБА_2 .

В частині невиконаного зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 кредитором залишається АТ «Державний ощадний банк України».

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 та 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду оплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн, у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

28.07.2023 між ОСОБА_1 та адвокатом Тонкошкура В.Л. було укладено договір про надання правничої допомоги (а.с.33).

ОСОБА_1 за договором 22.09.2023 оплатила правову допомогу у розмірі 2 000 грн (а.с.36), 08.01.2024 18 000 грн (а.с.76).

За відсутності заперечень відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Ощадбанк», про стягнення коштів в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) кошти за виконання зобов`язань як поручителя у кредитному договорі №1102 від 03.04.2007 в порядку регресу в розмірі 30 459 (тридцять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять) гривень 56 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) судові витрати у розмірі 21 073 (двадцять одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 14 березня 2024 року.

Суддя В.Я.Бондар