Справа №: 398/6246/23
провадження №: 2/398/1033/24
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - Нероди Л.М.,
з участю секретаря - Міщенко С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Пороло Микола Миколайович, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:Служба у справах дітей Олександрійської міської ради про позбавлення батьківських прав,-
ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Пороло М.М. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:Служба у справах дітей Олександрійської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вказував, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матір, ОСОБА_2 проживає окремо, остання умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, виховання дитини не займається, зловживає спиртними напоями, ігнорує рекомендації служби у справах дітей.
Просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1
Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять позов задовольнити в повному обсязі.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, будь-яких заяв та клопотань не подала, правом на відзив не скористалася.
Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.
ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ, ЯКА НЕ ЗАЯВЛЯЄ САМОСТІЙНИХ ВИМОГ
Представник служби у справах дітей Олександрійської міської ради у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.03.2024року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03.05.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Відповідачка ОСОБА_2 , є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане 22.03.2022 року серії НОМЕР_1 .
Відповідно до Витягу з протоколу № 7 засідання педагогічної ради Мультипрофільного ліцею від 30.10.2023 року, вбачається, що комісія ухвалила звернутися до комісії з питань захисту прав дитини з клопотанням про надання висновку до Олександрійського міськрайонного суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітньої донки ОСОБА_3 .
Згідно Висновку заступника голови з питань діяльності виконавчих органів ради, заступника голови комісії з питань захисту прав дитини від 01.12.2023 року, вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_3 , яка проживає у АДРЕСА_1 , вбачається, що санітарні умови задовільні, вихованням займається батько, бабуся. В квартирі створені всі умови для проживання ОСОБА_4 , є власника кімната, зона для навчання та зона для відпочинку.
Як вбачається із характеристики, наданої на ОСОБА_3 , 2012 року народження, яка навчається в Мультипрофільному ліцеї з 24.04.2023 року. За цей час навчання показала себе старанною дитиною. Виявляє інтерес до навчання. На уроках працює, але не завжди активна. Вихованням дитини займається бабуся ОСОБА_5 та батько ОСОБА_1 . Батько та бабуся допомагають ОСОБА_6 у навчанні, відвідують батьківські збори, залучать дівчинку до гуртків, приходить на співбесіди до вчителів. Мама, ОСОБА_2 проживає окремо. В школі не буває, участі в житті ОСОБА_6 не бере. Зі слів бабусі уже 4 роки взагалі Настю не бачила. Настя про неї ніколи не говорить. Батько воює, захищає рідну землю. Останнім часом Настя сумна, неуважна, розсіяна.
ОЦІНКА СУДУ
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 є матір`ю дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується її свідоцтвом про народження та, відповідно до ст. 150 СК України, має обов`язки піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити дитину, готувати її до самостійного життя.
Надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази підтверджують невиконання відповідачкою батьківських обов`язків щодо дитини, тому суд дійшов висновку про необхідність застосування такого заходу, як позбавлення батьківських прав відповідачки стосовно її дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.
Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.
Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 Сімейного Кодексу України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами.
Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 Сімейного кодексу України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдуже ставиться до дитини, на які посилається позивач, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.
Позивачем доведено ті обставини, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на її фізичний розвиток.
Відповідачка не надала суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини.
У судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідачки у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками.
Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню й матеріальному забезпеченню дитини, не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя.
За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою, як матір`ю дитини, своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідачки та є підставою для позбавлення її батьківських прав.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 245, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Пороло Микола Миколайович, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Олександрійської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як таку, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення складений 14.05.2024 року.

Учасники справи:

Позивач- ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач- ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог-Олександрійська міська рада, місцезнаходження: Кіровоградська область, м. Олександрія, пр-т Соборний, 59.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА