Провадження № 2/537/457/2024
Справа № 537/4604/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Хіневича В.І., за участю секретаря судового засідання Бакай М.С., представників відповідача - Комаревцева С.І., Оникій О.В., представника відповідача - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці, в режимі відеоконференції, в загальному порядку позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державної казначейської служби України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його, ОСОБА_2 користь матеріальну шкоду у розмірі 132 821,52 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 000, 00 грн. Розгляд справи прохає провести за його відсутності.

В обґрунтуванні позовних вимог вказав, що рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука від 30.06.2023 року у справі № 537/1051/22, стягнуто з Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих на його, ОСОБА_2 користь заборгованість за договором позики (безвідсоткової) від 26.04.2019 року у розмірі 165 534 грн, неустойку в розмірі 100 989,48 грн, інфляційні збитки в розмірі 7688,83 грн, та 3% річних в розмірі 15229,60 грн, що в загальному розмірі становить 29 441,91 грн.

Дане рішення перебуває на виконані у Крюківському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Але, станом на 25.10.2023 року вказане рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 30.06.2023 року у справі № 537/1051/22 не виконане в наслідок бездіяльності Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Так, листом АТ КБ «ПриватБанк» від 20.09.2023 року за вих, № 20.1.0.0.0/7-230915/41071, АТ КБ «ПриватБанк» було проведено ряд платежів та переказів грошових коштів Кременчуцького УВП УТОС, керуючись розпорядженням КМУ від 11.03.2022 № 212-Р «Про забезпечення здійснення розрахунків підприємств, установ, організацій в умовах воєнного стану», але вказане Розпорядження втратило законну силу.

З вимоги державного виконавця стало відомо, що 25.08.2023 року державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні №72620388 з примусового виконання виконавчого листа № 537/1051/22 виданого 22.08.2023 року Крюківським районним судом м. Кременчука, винесено постанову про арешт коштів на направлено електронним документообігом через автоматизовану систему виконавчого провадження.

Відповідно до електродної відповіді від Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» 25.08.2023 11:57 Арешт накладений. На рахунках недостатньо коштів для виконання постанови.

Відповідно до вимоги на отримання інформації, яка містить банківську таємницю станом на 06.09.2023 року на особовому рахунку боржника НОМЕР_1 залишок суми коштів складає 143332,75 грн.

07.09.2023 року до АТ КБ «Приватбанк» направлено платіжну інструкцію № 72620388 від 08.09.2023 року АТ КБ «Приватбанк» списано кошти в сумі 10511,23 грн.

Тобто, в наслідок бездіяльності Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 завдано матеріальних збитків в розмірі 132821,52 грн., адже АТ КБ «ПриватБанк» було проведено ряд незаконних платежів та переказів грошових коштів Кременчуцькому учбово-виробничому підприємству Українське товариство сліпих (Полтавська область, м. Кременчук, вул. Майора Борщака, 22/6. ), керуючись Розпорядженням КМУ від 11.03.2022 №212-Р «Про забезпечення здійснення розрахунків підприємств, установ, організацій в умовах воєнного стану» - яке втратило законну силу на момент проведення платежів.

Не виконання означеного рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 30.06.2023 року у справі № 537/1051/22 також завдало йому, ОСОБА_2 моральну шкоду яку він оцінює у 10 000 000,00 (десять мільйонів) грн.

Моральні збитки завдані на суму 10 000 000 гривень полягають у пережитих стресах, моральних стражданнях та психо-емоційних навантаженнях завданих в наслідок бездіяльності Держави Україна, адже позивач відстоював свої порушені права у судових процесах та направляв ряд звернень, щодо відновлення своїх порушених прав, але всі звернення були проігноровані, що є неприпустимим фактом, адже в наслідок бездіяльності Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_2 завдано матеріальних збитків в розмірі 132821,52 грн., адже АТ КБ «ПриватБанк» було проведено ряд незаконних платежів та переказів грошових коштів Кременчуцькому учбово-виробничому підприємству Українське товариство сліпих (Полтавська область, м. Кременчук, вул. Майора Борщака, 22/6. ), керуючись Розпорядженням КМУ від 11.03.2022 №212-Р «Про забезпечення здійснення розрахунків підприємств, установ, організацій в умовах воєнного стану» - яке втратило законну силу на момент проведення платежів.

Моральна шкода полягала у наступному:

- душевних стражданнях у зв`язку з негайною необхідністю проходження обстежень та лікувань дуже близької особи споріднення першої лінії ОСОБА_2 ;

- душевних стражданнях у зв`язку з направленням ним ряду звернень до різних інстанцій та органів з метою відновлення порушених прав та інтересів;

- душевних стражданнях у зв`язку з відстоюванням своїх порушених прав та інтересів у судових засіданнях;

- розчаруванням відсутності його правового захисту зі сторони Держави Україна, що підтверджено бездіяльністю щодо вчасного невиконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.06.2023р. справа № 537/1051/22;

- душевних стражданнях, отриманими внаслідок вчасного неотримання 132821,52 грн., адже АТ КБ «ПриватБанк» було проведено ряд незаконних платежів та переказів грошових коштів Кременчуцькому учбово-виробничому підприємству Українське товариство сліпих (Полтавська область, м. Кременчук, вул. Майора Борщака, 22/6. ), керуючись Розпорядженням КМУ від 11.03.2022 №212-Р «Про забезпечення здійснення розрахунків підприємств, установ, організацій в умовах воєнного стану» - яке втратило законну силу на момент проведення платежів в наслідок бездіяльності Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом за рахунок держави.

Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Стаття 23 ЦК України закріпляє загальні положення про відшкодування моральної шкоди, визначаючи, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких Фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Вважає, що невиконання, станом на 25.10.2023 року, означеного рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 30.06.2023 року у справі №537/1051/22 в наслідок бездіяльності Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, є неприпустимим фактом та є прямим порушенням ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та сталої позиції Європейського суду з прав людини.

31.10.2023 року ухвалою Крюківського районного суду м Кременчука було відмовлено у відкриті провадження за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна, Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

15.01.2024 року постановою Полтавського апеляційного суду, ухвалу Крюківського районного суду м Кременчука Полтавської області від 31.10.2023 року скасовано, а справу направлено до суду продовження розгляду.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.02.2024 року означену позовну заяву було залишено без руху та надано строк на усунення виявлених недоліків.

08.02.2024 року ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області за означеним позовом було відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням до підготовчого судового засідання.

28.02.2024 року від відповідача Державної казначейської служби України, надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого Державна казначейська служба України не визнає позовні вимоги ОСОБА_2 та заперечує проти їх задоволення з наступних підстав.

Позивачем установлено, що правовідносини сторін виникли з підстав відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності вигляді стягнення шкоди є наявність умов: неправомірні дій (бездіяльність) цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю та заподіяною шкодою. Причинний зв`язок, як обов`язкова умова відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже доведенню підлягає факт того, що протиправні дії (бездіяльність) заподіювача є причиною, а збитки - наслідком такої протиправної поведінки.

Так як, доведення факту наявності матеріальної шкоди та її розміру, а також причини наслідкового зв`язку між правопорушенням і шкодою покладено на позивача, Казначейство України вважає що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт завдання шкоди та обґрунтованість заявленого розміру.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за наявності її вини.

Відповідно до статті 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У пункту 32 постанови Великої Палати Верховного суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблений висновок, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. Лише за наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу. Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

З огляду на вищевикладене, відшкодувати шкоду завдану протиправною бездіяльністю посадової особи державного органу має саме та юридична особа працівник, якої своїми діями чи бездіяльністю привів до завдання шкоди.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає; 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні її честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок маральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Державна казначейська служба вважає посилання позивача, як на підставу завдання йому моральної шкоди - бездіяльність Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в частині не виконання ним рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 30.06.2023 по справі № 537/1051/22 про стягнення на користь ОСОБА_2 329441,91 грн заборгованості за договором позики - безпідставним. Оскільки ним не доведено наявність всіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності.

Недоведеність позивачем факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат немайнового характеру, що настали у зв`язку з діями (бездіяльністю) відповідача 1; відсутність, належних доказів, якими підтверджується заподіяння моральної та матеріальної шкоди позивачеві; не надання обґрунтованого розрахунку розміру моральної шкоди, вважають, що факт заподіяння моральних страждань, як того вимагає ч.3 ст.23 ЦК України, позивачем не підтверджено. Тому жодних законних підстав для стягнення моральної та матеріальної шкоди на користь позивача не має.

Зазначають, що Державна казначейська служба України відповідно до законодавства здійснює лише виконання рішень суду про списання коштів Державного бюджету.

Відповідно до постанов Великої Палати Верховного Суду у спр № 910/23967/16 та Верховного Суду від 06.02.2019 по справі № 199/6713/14-ц, рішення ВССУ від 01.06.2016 по справі № 523/20028/14-ц, не допускається стягнення з Державної казначейське служби України моральної та матеріальної шкоди, оскільки це змінює встановлений законодавством порядок виплати відповідних коштів.

Крім того звертають увагу суду, що в провадженні суду є справа між тими сторонами та про той самий предмет із тих самих підстав (справа №537/4628/23) що є підставою для закриття провадження у справі.

29.02.2024 року від відповідача Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, надійшов відзив, де відповідач вказав, що у Крюківському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконанні перебуває виконавче провадження №72620388 з примусового виконання виконавчого листа № 537/1051/22, виданого 22.08.2023 Крюківським районним судом м. Кременчука, про стягнення з Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики (безвідсоткової) від 26.04.2019 у розмірі 165534,00 грн., неустойки в розмірі 100989,48 грн., інфляційних збитків в розмірі 47688,83 грн. та 3 % річних в розмірі 15229,60 грн., що в загальному розмірі становить 329441,91 грн.

Позивач звернувся до суду за відшкодуванням з державного бюджету України через Державну казначейську службу України матеріальної шкоди у розмірі 132821,52 грн. і, відповідно, відшкодуванням моральної шкоди у розмірі 10 000 000 грн. Матеріальна шкода у розмірі 132821,52 грн., на думку позивача складається із коштів, що були арештовані на рахунках підприємства - боржника Кременчуцького УВП УТОС станом на 06.09.2023 в сумі 143332,75 грн. та не були примусово списані (за виключенням суми в розмірі 10511,23 грн., яка надійшла на депозитний рахунок відділу згідно платіжної інструкції № 72620388 від 07.09.2023, тобто 143332,75 - 10511, 23= 132821,52). Тобто вказана сума у розмірі 132821,52 грн. входить до загальної суми боргу за виконавчим документом - 329 441,91 грн.

При цьому, в Крюківському районному суді м. Кременчука Полтавської області перебувала справа №537/4628/23 за позовною заявою ОСОБА_2 до Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державної казначейської служби України про стягнення з державного бюджету України через державну казначейську службу України матеріальної шкоди у розмірі 329 441,91 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000 000,00 грн (на час подання відзиву рішення по справі винесено, але не вступило в законну силу). Тобто під час розгляду справи про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 329 441,91 грн. в судовому порядку було розглянуто питання і відшкодування 1328521,52 грн., що входить до складу загальної суми боргу в розмірі 329 441,91 грн.

Відповідно до статті 257 ЦПК України підставою для залишення позову без розгляду є наявність у провадженні цього чи іншого суду справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Крім того, відповідач вважає, що твердження позивача про те, що бездіяльність Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції полягає в тому, що АТ КБ «ПриватБанк» здійснило перерахування коштів з рахунку боржника після накладення арешту на кошти боржника, які містяться на його рахунках, є безпідставним. Оскільки згідно пункту 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-ІХ юридичні особи - боржники, самозайняті особи (які використовують найману працю фізичних осіб), на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточних рахунків виключно для виплати заробітної плати в розмірі не більше п`яти розмірів мінімальної заробітної плати на місяць на одного працівника такої юридичної особи чи самозайнятої особи, а також для сплати податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Контроль за дотриманням встановлених" законом вимог під час здійснення виплат покладається на службових осіб юридичної особи - боржника, самозайняту особу відповідно.

У Постанові Верховного суду України від 17.04.2019 по справі № 342/158/17 зазначено, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйняті рішення чи в не вчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно- правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Позивач не надав належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності матеріальної та моральної шкоди, доказів обґрунтування їх грошового розміру, а також не надав доказів завдання йому матеріальної та моральної шкоди саме рішеннями, діями чи бездіяльністю Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, його посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, тобто не надав доказів вини відділу, та не надавав доказів неправомірності рішень, дій чи бездіяльності Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а також не надав доказів наявності причинно-наслідкового зв`язку між рішеннями, діями або бездіяльністю відділу та начебто завданою йому шкодою.

04.03.2024 року проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач - ОСОБА_2 не з`явився, однак у матеріалах справи мається заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та прохає задовольнити.

В судовому засіданні представники відповідача - Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Комаревцев С.І., ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали з підстав викладених у відзиві. Прохали долучити до матеріалів справи копію постанови Полтавського апеляційного суду від 02.05.2024 року у справі №537/4628/23 якою залишено в силі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 20.02.2024 року за позовом ОСОБА_2 до Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державної казначейської служби України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Вказали, що означеним судовим рішенням у справі №537/4628/23 ОСОБА_2 було відмовлено у стягненні з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його, ОСОБА_2 користь матеріальну шкоду у розмірі 329 441,91 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000 000, 00 грн.

При цьому, вимоги ОСОБА_2 у даній справі, зокрема, стягнення з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його, ОСОБА_2 користь матеріальну шкоду у розмірі 132 821,52 грн. є складовою суми 329 441,91 грн, у задоволенні якої було відмовлено, а вимога про моральну шкоду у розмірі 10 000 000, 00 грн є аналогічною та з тих же підстав. Тому, прохають врахувати рішення та постанову судів у цивільній справі №537/4628/23.

В судовому засіданні представник відповідача - Державної казначейської служби України Кобеляцька М.А. прохала відмовити у задоволені позовних вимог з підстав вказаних у поданому відзиві.

Заслухавши представників сторін, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.06.2023 року позовну заяву ОСОБА_2 до Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, (, адреса: 39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Майора Борищака 22/6) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), заборгованість за договором позики (безвідсоткової) від 26.04.2019 року у розмірі 165 534 грн, неустойку в розмірі 100 989,48 грн, інфляційні збитки в розмірі 47688,83 грн, та 3% річних в розмірі 15229,60 грн, що в загальному розмірі становить 329 441,91 грн. Стягнуто з Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, (, адреса: 39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Майора Борищака 22/6) на користь держави судовий збір в сумі 3294,41 грн.

Рішення набрало законної сили та на його виконання 16.08.2023 судом було видано виконавчі листи №537/1051/22, які були пред`явлені стягувачем для примусового виконання до Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за якими було відкрито виконавче провадження.

На підставі ухвали Полтавського апеляційного суду від 23.10.2023 року у справі 3537/1051/22, поновлено Кременчуцькому учбово-виробничому підприємству Українське товариство сліпих Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» строк на апеляційне оскарження, як пропущений з поважних причин. Відкрито апеляційне провадження на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.06.2023 року. Зупинено дію рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.06.2023 року.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 19.12.2023 року №537/1051/22 апеляційну скаргу Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українське товариство сліпих Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» - залишено без задоволення, а рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.06.2023 року залишено без змін.

Наразі у Крюківському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває на виконанні виконавче провадження №72620388 з примусового виконання виконавчого листа № 537/1051/22, виданого 22.08.2023.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.5,6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач вважає, що внаслідок бездіяльності Крюківського ВДВС, що призвела до невиконання рішення суду, йому була заподіяна матеріальна та моральна шкода.

Згідно позовної заяви, бездіяльність, на думку позивача полягала у тому, що після накладення арешту Крюківським відділом державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рахунки боржника, АТ КБ «ПриватБанк» було проведено ряд незаконних платежів та переказів грошових коштів Кременчуцькому учбово-виробничому підприємству Українське товариство сліпих (Полтавська область, м. Кременчук, вул. Майора Борщака, 22/6. ), керуючись Розпорядженням КМУ від 11.03.2022 №212-Р «Про забезпечення здійснення розрахунків підприємств, установ, організацій в умовах воєнного стану» - яке втратило законну силу на момент проведення платежів.

Так, відповідно до електронної відповіді від Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» 25.08.2023 11:57 Арешт накладений. На рахунках недостатньо коштів для виконання постанови. Відповідно до вимоги на отримання інформації, яка містить банківську таємницю станом на 06.09.2023 року на особовому рахунку боржника НОМЕР_1 залишок на рахунку суми коштів складає 143332,75 грн. 07.09.2023 року до АТ КБ «Приватбанк» направлено платіжну інструкцію № 72620388 від 08.09.2023 року АТ КБ «Приватбанк» списано кошти в сумі 10511,23 грн.

Тобто, відповідачем в особі Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не вжито належних заходів реагування на вчасне виконання - рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 30.06.2023р. справа № 537/1051/22 з урахуванням інформації викладеної в листі Головного управління ДПС у Полтавській області від 31.10.2023 за вих. № 18810/5/16-31-04-03-08, що підтверджує бездіяльність Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Однак, судовим розглядом встановлено, рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.02.2024 року, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 02.05.2024 року, у справі №537/4628/23 позов ОСОБА_2 до Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державної казначейської служби України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без задоволення.

У означеній справі позивач ОСОБА_2 прохав стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його, ОСОБА_2 користь матеріальну шкоду у розмірі 329 441,91 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000 000,00 грн. посилаючись, в тому числі на бездіяльність Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції яка полягає в тому, що АТ КБ «ПриватБанк» незаконно здійснило перерахування коштів з рахунку боржника після накладення арешту на кошти боржника, які містяться на його рахунках.

Тож, різниця позовних вимог у справі №537/4628/23 та даній справі полягає у сумах коштів матеріальної шкоди які позивач прохав стягнути з відповідача в рахунок виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.06.2023 року у справі № 537/1051/22, а саме у розмірі 329 441,91 грн. та у розмірі 132 821,52 грн.

При цьому, суму 132 821,52 грн, позивач виокремив з загальної суми 329 441,91 грн.

Тож, з вказаного, вбачається, що справа №537/4628/23 містила вимоги позивача, які повністю охоплюють вимоги заявлені у даній справі.

Як вбачається з тексту постанови Полтавського апеляційного суду від 02.05.2024 року у справі №537/4628/23 судом першої інстанції було «проаналізовано доводи позивача про те, що бездіяльність відповідача полягала у тому, що після накладення арешту Крюківським відділом державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рахунки боржника, АТ КБ «ПриватБанк» було проведено ряд незаконних, а його думку, платежів та переказів грошових коштів Кременчуцькому учбово-виробничому підприємству Українське товариство сліпих (Полтавська область, м. Кременчук, вул. Майора Борщака, 22/6. ), керуючись Розпорядженням КМУ від 11.03.2022 №212-Р «Про забезпечення здійснення розрахунків підприємств, установ, організацій в умовах воєнного стану»- яке втратило законну силу на момент проведення платежів. Та після проведення таких платежів, коштів на рахунках Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих на погашення перед ним заборгованості за рішенням суду № 537/1051/22 вже не було.

Місцевий суд встановив, що згідно з пунктом 10-2Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеногоУказом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ юридичні особи - боржники, самозайняті особи (які використовують найману працю фізичних осіб), на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточних рахунків виключно для виплати заробітної плати в розмірі не більше п`яти розмірів мінімальної заробітної плати на місяць на одного працівника такої юридичної особи чи самозайнятої особи, а також для сплати податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Контроль за дотриманням встановлених законом вимог під час здійснення виплат покладається на службових осіб юридичної особи - боржника, самозайняту особу відповідно.

Згідно з інформацією, наданою АТ КБ «ПриватБанк» у листі від 20.09.2023, встановлено, що банком виконано доручення боржника на переказ коштів по виплаті заробітної плата та податків, а саме: 07.09.2023 банком проведено перерахування коштів за дорученням боржника на загальну суму 132 821,52 грн, а саме: у сумі 21 694,39 грн як сплата податку з доходів найманих працівників із зарплати за серпень 2023 року; у сумі 101 972,20 грн як перерахування заробітної плати для осіб з інвалідністю за серпень 2023 року; у сумі 2 016,05 грн як сплата військового збору із зарплати за серпень 2023 року; у сумі 7 123,88 грн як сплата ЄСВ 5,3 % (ЧПІ на п-ві - 61 %; ФОНІ - 40 %) на зарплату за серпень 2023 року; у сумі 15,00 грн як комісія банку за виконання вказаних вище платежів в національній валюті.

АТ КБ «ПриватБанк» у своєму листі від 20.09.2023 помилково пояснив причину проведення платежів по рахунку боржника після накладення арешту на кошти боржника тим, що такі платежі були проведені згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.03.2022 № 212-р «Про забезпечення здійснення розрахунків підприємств, установ, організацій в умовах воєнного стану», згідно якого юридичним особам - боржникам було дозволено здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти на яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, виключно на такі цілі: виплата заробітної плати в розмірі не більше 5 мінімальних розмірів заробітної плати в місяць на одного працівника юридичної особи - боржника; сплата податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.03.2022 № 212-р «Про забезпечення здійснення розрахунків підприємств, установ, організацій в умовах воєнного стану»дійсно втратило чинність на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України № 525-р від 13.06.2023. Проте на момент проведення цих перерахувань та на даний час є чинними положення пункту 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», у якому відображена аналогічна правова норма. До того ж контроль за дотриманням встановлених законом вимог під час здійснення виплат покладається вказаною нормою закону саме на службових осіб юридичної особи - боржника, а не на виконавців.

Судом також встановлено, що на депозитний рахунок відділу 06.09.2023, 08.09.2023, 19.09.2023, 21.09.2023 та 11.10.2023 надійшли кошти, які було розподілено державним виконавцем у встановленому ст. ст.45,46 Законом України «Про виконавче провадження»порядку та відповідно до платіжних інструкцій на користь позивача перераховано кошти на загальну суму 8 834,61 грн (платіжна інструкція № 15909 від 11.09.2023 на суму 6 307,62 грн; платіжна інструкція № 16720 від 20.09.2023 на суму 22,73 грн; платіжна інструкція № 16956 від 22.09.2023 на суму 1 775,17 грн; платіжна інструкція № 18865 від 12.10.2023 на суму 729,09 грн).

Залишок боргу за виконавчим документом на час звернення позивача до суду із вказаним позовом становить 320 607,30 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення вимог статей 3, 6, 9, 19 та 56 Конституції України, та вимог статей 6, 13, а також статті 1 Протоколу першого Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, враховуючи предмет спору, є безпідставними.

Сам по собі факт того, що вчинені виконавцем виконавчі дії з часу відкриття виконавчого провадження (28.08.2023) та станом на 26.10.2023 призвели лише до часткового виконання судового рішення, не є підставою для визнання бездіяльності державного виконавця при здійсненні примусового виконання, враховуючи те, що виконавче провадження наразі не завершено, а отже і відсутні підстави для відшкодування на користь позивача, як стягувача у виконавчому провадженні, матеріальної та моральної шкоди, оскільки відсутній склад деліктного правопорушення (протиправність діянь відповідача, спричинена таким діянням шкода та причинний зв`язок між ними).

На даний час виконавче провадження не закінчено тому відсутні будь які підстави стверджувати про неможливість примусового виконання судового рішення та відсутність у позивача ефективного способу правового захисту (ст. 13 Конвенції).

Посилання в апеляційній скарзі на ті обставини, що судове рішення не було виконано ані під час розгляду справи місцевим судом, ані на час апеляційного перегляду справи,- не є підставою для скасування судового рішення.

Висновки місцевого суду не суперечать і правовим позиціям Верховного Суду, висвітленим у справах № 521/10640/15-ц, № 520/3307/16-ц, на які посилався позивач в апеляційній скарзі, щодо критеріїв відповідальності за заподіяну матеріальну та моральну шкоду».

Тож враховуючи викладене судом встановлено, що є рішення суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Згідно означеного вище судового рішення у справі №537/4628/23, вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його, ОСОБА_2 користь матеріальну шкоду у розмірі 132 821,52 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 000, 00 грн. судом були розглянуті та суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні, що згідно положень п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору по даній справі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 255, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державної казначейської служби України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - закрити.

Судові витрати по сплаті судового збору по даній справі слід віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.І. Хіневич