КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року

справа № 757/8662/21-ц

провадження № 22-ц/824/4781/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

при секретарі: Савіцькій Д.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач -Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Коцюби Олексія Вікторовича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 липня 2023 року, постановлене під головуванням судді Вовк С.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів, які знаходяться на депозитному рахунку, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача суму за договором № SAMDNWFD000 Вклад «Депозит Плюс» 6 500, 00 доларів США та суму нарахованих відсотків у розмірі 4 839, 21 доларів США, суму трьох відсотків річних - 36 358, 73 грн, суму пені - 1 978 242, 67 грн, за договором № SAMDN0909 Вклад «Депозит +» 25 000, 00 грн, та суму нарахованих відсотків за договором - 33 590, 41 грн, суму трьох відсотків річних - 5 058, 90 грн, суму пені - 275 250, 00 грн та інфляційні збитки у розмірі - 39 523, 57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що сторонами були укладено банківські договори про депозитні вклади, але вимогу позивача про повернення грошових коштів відповідач не виконав, у зв`язку із чим виникла необхідність у зверненні до суду за захистом порушених прав. У зв`язку із невиконанням вимоги позивача про повернення грошових коштів разом з нарахованими відсотками, він просить стягнути пеню, три відсотки річних та суму інфляційних втрат.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 05 липня 2023 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (поштовий індекс адреси місцезнаходження 01011, м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 1-Д; ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) грошові кошти:

- за договором № SAMDN0909 Вклад «Депозит +» від 06 липня 2011 року суму депозиту 25 000, 00 грн, відсотки нараховані за договором (14 %) з 07 липня 2011 року по 29 грудня 2020 року 33 206, 84 грн, відсотки нараховані за ставкою «до запитання» (0,01%) з 30 грудня 2020 року по 12 лютого 2021 року 0,3 грн, інфляційні збитки з 30 грудня 2020 року по 12 лютого 2021 року 756,69 грн, 3 % річних - 215, 26 грн.

- за договором № SAMDNWFD000 Вклад «Депозит Плюс» від 08 січня 2014 року суму депозиту 6 500, 00 доларів США, відсотки нараховані за договором (10,5 %) з 09 січня 2014 року по 29 грудня 2020 року 4 760, 67 доларів США, відсотки нараховані за ставкою «до запитання» (0,01%) з 30 грудня 2020 року по 12 лютого 2021 року 0,7 долара США, 3 % річних - 41,64 доларів США (з конвертацією цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу).

Відмовлено у задоволенні позову у частині стягнення пені, передбаченої частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

В поданій апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати, в цій частині постановити нове про відмову у задоволенні позову.

Вимоги обґрунтовані тим, що АТ КБ «Приватбанк» не є належним відповідачем у справі». Вказує, що належним боржником у справі є ТОВ «ФК Фінілон», на яке банком було переведено борг, згідно з умовами договору від 17.11.2014 року.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із невиконання банком своїх зобов`язань щодо повернення коштів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 06 липня 2011 року ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», уклали договір № SAMDN0909 Вклад «Депозит +», відповідно до умов якого позивачем внесено на депозитний рахунок 25 000, 00 грн під 12 % річних, строком по 06 липня 2012 року, але з автоматичною пролонгацією договору, якщо клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку.

Також 06 липня 2011 року сторонами укладено додаткову угоду до договору № SAMDN0909 від 06 липня 2011 року, якою збільшено процентну ставку за договором на 2 %, тобто 14 % річних.

Згідно з п. 7 депозитного договору № SAMDN0909 від 06 липня 2011 pоку, сторони мають право достроково розірвати цей договір, повідомивши про це іншу сторону за два банківських дні до дати розірвання договору. При поверненні вкладу з ініціативи клієнта до закінчення мінімального терміну вкладу, повертається сума вкладу, і виплачуються відсотки, нараховані за ставкою вкладу «до запитання», за фактичний термін користування вкладом.

08 січня 2014 року ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», уклали договір № SAMDNWFD000 Вклад «Депозит Плюс» 6 500, 00 доларів США, відповідно до умов якого позивач вніс суму у розмірі 6 500, 00 доларів США на банківський рахунок під 9, 5 % річних по 08 січня 2015 року.

Крім цього, 08 січня 2014 року сторонами укладено додаткову угоду до договору № SAMDNWFD000 від 08 січня 2014 року, якою збільшено процентну ставку за договором на 1 %, тобто 10, 5 % річних.

Згідно з п. 13 депозитного договору № SAMDNWFD000 від 08 січня 2014 pоку, якщо клієнт вимагає достроково розірвати договір, а термін вкладу вже був продовжений один або кілька відсотки за кожен повний термін вкладу виплачуються в повному обсязі. Відсотки за термін вкладу, який на момент розірвання договору ще не закінчився, нараховуються за правилами, описаними в пп. 11, 12 цього договору.

Так, згідно з п. 11 депозитного договору № SAMDNWFD000 від 08 січня 2014 pоку, якщо клієнт вимагає розірвати договір, а 6 місяців з дати його оформлення не пройшли, йому повертається сума вкладу. За неповні 6 місяців відсотки виплачуються за ставкою «до запитання» за фактичну кість днів, що сплили з дати оформлення вкладу або продовження його терміну до дня розірвання договору.

30 грудня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив банку заяву, датовану 29 грудня 2020 року, про розірвання договорів банківських вкладів від 29 грудня 2020 року та повернення грошових коштів разом з нарахованими відсотками.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із частиною першою статті 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини першої статті 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу.

Частиною другою статті 1070 ЦК України передбачено, що проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що АТ КБ «Приватбанк» не виконало належним чином розпорядження клієнта з видачі належних йому за договором банківського рахунку сум, що свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань щодо повернення коштів колегія суддів погоджується із висновком суду про стягнення суми вкладів за договорами банківського вкладу, а також відсотків за договором з урахуванням його положень, 3 % річних та інфляційне збільшення.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо невірності нарахованих сум, які підлягають стягненню із відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що АТ КБ «Приватбанк» не є належним відповідачем у справі, оскільки останнє перевело борг на ТОВ «ФК «Фіналон» згідно з умовами договору про переведення боргу від 17 листопада 2014 року, колегія суддів не приймає.

Згідно з положеннями статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Банк не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 надав згоду на переведення боргу на ТОВ ФК «Фінілон», а тому саме АТ КБ «Приватбанк» є боржником за договором банківського вкладу та належним відповідачем у справі, що узгоджується з висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 729/887/19.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційних скаргах.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Коцюби Олексія Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови суду складено 05 березня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді