БАРАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 273/2428/23
Провадження № 2/273/295/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м.Баранівка

Баранівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Самойленко Л.М.,

при секретарі судових засідань Муравській М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Баранівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно за законом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іванівка Житомирського району Житомирської області помер її батько ОСОБА_2 . У зв`язку зі смертю батька відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на: житловий будинок АДРЕСА_1 . Право на спадщину мала також ОСОБА_3 , однак, сестра відмовилась від прийняття спадщини, про що подала нотаріусу відповідну заяву. Інші, крім неї спадкоємці майна відсутні. 06 вересня 2023 року приватний нотаріус Звягельського районного нотаріального округу Присяжнюк В.О. відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності на житловий будинок та відсутністю реєстрації права власності і рекомендував звернутися в суд з відповідним позовом.

Позивач до суду не з`явилася, у позовній заяві просить розглядати справу без її присутності в залі суду, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, позовні вимоги визнає за умови їх доведення належними та допустимими доказами (а.с. 28).

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм об`єктивну та неупереджену оцінку, враховуючи те, що відповідач позов визнає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що в с. Іванівка Житомирського району Житомирської області помер батько позивача ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 (а.с.6), а також свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 (а.с.13).

ОСОБА_4 змінила прізвище на " ОСОБА_5 уклавши шлюб з ОСОБА_6 (а.с.12)

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 . План земельної ділянки, дозвіл на ведення будівництва та технічний паспорт на будинок АДРЕСА_1 видані на ім`я ОСОБА_2 (а.с.7-11)

ОСОБА_3 , донька померлого ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадшини після смерті батька на користь ОСОБА_1 , про що написала відповідну заяву нотаріусу 22.05.2023 року ( а.с. 36).

Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, позивачка отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 41) від 06.09.2023 року № 29/2023/02-31, за змістом якої, нотаріус відмовив видати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок та реєстрації права власності за померлим.

Отже, у ОСОБА_1 відсутні умови для оформлення прав на нерухоме майно в нотаріальній конторі.

Згідно з копією технічного паспорта, виготовленого Новоград Волинським МБТІ станом на 03.04.2023 року, житловий будинок АДРЕСА_1 є загальною площею 84,4 м 2, в т.ч. житловою 57,4 м2 , а також до будинку відносяться господарські будівлі (а.с. 15-17).

Згідно технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_2 від 03.06.1983 року власником значиться ОСОБА_2 . Також ОСОБА_2 20.11.1969 року було надано дозвіл на проведення будівельних робіт на раніше закріпленій за ним земельній ділянці АДРЕСА_3 .

Згідно копії довідки КП «Новоград-Волинське МБТІ» від 04.04.2023 року № 311 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано ( а.с. 14).

Згідно матеріалів копії спадкової справи № 29/2023 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка надійшла на запит суду, позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 , про що подала відповідну заяву 21.03.2023 року, ОСОБА_3 подала 22.05.2023 року заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с.30-41 ).

З досліджених судом письмових доказів вбачається, що спадкове майно належало померлому на праві власності, однак за життя він не отримав правовстановлюючий документ та не зареєстрував право власності.

Згідно зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За приписами ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини.

Виходячи зі змісту п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 4,5,13, 89, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273,352, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача Баранівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Іванівка Житомирського району Житомирської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) .

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Людмила САМОЙЛЕНКО