Справа № 570/6259/23
Номер провадження 2/570/301/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

представника позивача адвоката Гермаш С.М. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу, -

в с т а н о в и в :

Звернувшись до суду з даним позовом, представник позивача адвокат Самойленко П.М. просить суд стягнути з відповідача суми інфляційних витрат у розмірі 4003,73 грн. та 3% річних у розмірі 777 грн. за період з 04.09.2020 по 30.11.2023 року. В обгрунтування позовних вимог посилається на невиконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 3.09.2020 року, яким з відповідача на користь позивача стягнуто збитки в порядку регресу в сумі 8000 грн., 384 грн. 20 коп. судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 06.08.2016 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «КАМАЗ», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Ford», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 ». Внаслідок ДТП автомобілю «Ford» завдано механічних пошкоджень із матеріальними збитками для Позивача.

Відповідно до Постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 20.10.2016 року Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст. 130 КУпАП.

02.08.2019 року між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1 (Новий кредитор) було укладено Договір №02/08/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АЕ/7127896 від 04.04.2016 року.

Вищевказані обставини встановлені рішенням суду, відтак відповідно до 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

03.09.2020 р. Рівненським районним судом Рівненської області винесено рішення по справі №570/4831/19.

04.12.2020 року державним виконавцем Рівненського ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63805701.

Водночас на даний час вищевказане рішення суду невиконане в повному обсязі.

З урахуванням вищезазначеного, Позивач має право на стягнення з Відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення по справі №570/4831/19 04.09.2020 року та до дня подання позовної заяви про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу 30.11.2023 року.

Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 4 003 (чотири тисячі три) грн. 73 коп. (деталізований розрахунок додається).

Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 04.09.2020 року по 30.11.2023 року складає 777 (сімсот сімдесят сім) грн. 00 коп. (деталізований розрахунок додається).

Таким чином, Позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України (п.8 ч.2 ст.16).

22.12.2023 ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В судовому засіданні відповідач 04.04.2024 р. позовні вимоги не визнав, оскільки на період воєнного стану з його єдиного джерела доходу - пенсії не стягуються кошти за рішенням суду. У подальшому у судове засідання не з`явився повторно, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв до суду не подано.

Представник позивача адвокат Гермаш С.М. у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просить їх задовльнити. Пояснює, що рішення суду від 03.09.2020 р. відповідачем не виконано. Вказує про відсутність інформації щодо отримання стягувачем коштів, стягнутих з пенсії, вказаних у довідці №вих. 1700-0503-18/2268 від 12.01.2024 р. Також вказав про відсутність клопотань та додаткових пояснень у зв`язку з долученими відповідачем доказами про припинення утримання на виконання Закону України від 15.03.2022 р. №2129-ІХ з 01.05.2022 р.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, дослідивши підстави позову, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так з приписів ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ст.ст. 78, 79 і 80, ч.ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ході судового розгляду справи встановлено, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 3.09.2020 року (справа №570/4831/19) було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 збитків, а саме: збитки в порядку регресу в сумі 8000 грн., 384 грн. 20 коп. судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. 00 коп.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 у зв`язку із невиконанням у добровільному порядку рішення Рівненського районного судувід 03.09.2020 за період з 04.09.2020 по 30.11.2023, інфляційні витрати становлять 4003,73 грн. та 3% річних у розмірі 777 грн.

02.08.2019 року між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1 (Новий кредитор) було укладено Договір №02/08/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АЕ/7127896 від 04.04.2016 року.

Вищевказані обставини встановлені рішенням Рівненського районного судувід 03.09.2020 року, відтак відповідно до 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

ФОП ОСОБА_1 є правонаступником ПрАТ «УПСК» за правом вимоги з відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування.

04.12.2020 року відкрито виконавче провадження № 63805701 на виконання рішення Рівненського районного судувід 03.09.2020.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, стаття 599 ЦК України.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до приписів частини 2 статті 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Рівненського районного суду Рівненської областівід 03.09.2020 у справі №570/4831/19, яким було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 збитків в порядку регресу в сумі 8000 грн., 384 грн. 20 коп. судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. 00 коп. - не було виконано.

Оскільки зобов`язання у ОСОБА_2 за даним судовим рішенням не припинено, то у зв`язку із цим ФОП ОСОБА_1 має право на підставі приписів частини 2 статті 625 ЦК України отримати з ОСОБА_2 за невиконання грошового зобов`язання сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, то наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. (постанова ВСУ від 04.07.2011 р. у справі №13/210/10, від 23.09.2015 р. у справі №6-1206цс15, від 02.09.2015 р. у справі №6-369цс15 та від 25.05.2016 р. у справі №6-157цс16).

Позивач період прострочення грошового зобов`язання відповідача визначив з 04.09.2020 року по 30.11.2023 року.

Із зазначеного позивачем ФОП ОСОБА_1 періоду прострочення, задоволенню підлягають тільки позовні вимоги, заявлені за період, починаючи з 04.09.2020 року по 23.02.2022 року. А за період з 24.02.2022 року по 30.11.2023 року позивачу необхідно відмовити у їхньому задоволенні, у зв`язку із тим, що за цей період відповідач ОСОБА_2 звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року за № 2120-IX - розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту:

«У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Тобто, зазначеними доповненнями визначено, що на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Оскільки зараз в Україні діє період воєнного, надзвичайного стану то на підставі внесених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року за № 2120-IX доповнень до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, а саме пунктом 18 такого, який у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором звільняє останнього від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Відтак, за період з 24.02.2022 року по 30.11.2023 року ОСОБА_2 звільнений від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а нараховані за цей період 3% річних та інфляційні витрати, підлягають списанню кредитодавцем.

Зазначене доводить те, що в силу вимоги Закону нарахування кредитором будь-яких платежів за невиконання позичальником грошового зобов`язання є забороненим на період дії воєнного часу та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року за № 540-IX, доповнено Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Зазначеними змінами здійснено продовження строків передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу на строк дії карантину.

Тоді як Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року за № 2120-IX врегульовано питання щодо не нараховування відсотків та пені під час дії Воєнного стану.

З огляду на зазначене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за період з 04.09.2020 по 23.02.2022 року включно та складаються з : інфляційних витрат у розмірі 1 397,98 грн. та 3% річних у розмірі 353,54 грн.

Розрахунок здійснюється за формулою

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

......

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.17474720

Інфляційне збільшення:

8 000,00 x 1.17474720 - 8 000,00 = 1 397,98 грн. (інфляційні витрати).

Щодо 3% річних, то розрахунок здійснюється за формулою:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де

С - сума заборгованості,

Д - кількість днів прострочення.

Період прострочення грошового зобов`язання:

з 04/09/2020 до 31/12/2020

8 000,00 x 3 % x 119 (к-сть днів у періоді) : 366 : 100 = 78,03 грн.

з 01/01/2021 до 23/02/2022

8 000,00 x 3 % x 419 (к-сть днів у періоді) : 365 : 100 = 275,51 грн.

Всього штрафних санкцій: 353,54 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, за правилами ст.141 ЦПК України, розподіл судових витрат здійснюється пропорційно та підлягає стягненню з відповідача, а саме: судовий збір в сумі 314,60 грн та 1098,60 грн витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми інфляційних витрат у розмірі 1 397,98 грн. та 3% річних у розмірі 353,54 грн. за період з 04.09.2020 по 23.02.2022 року включно.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 314,60 грн та 1098,60 грн витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 ,РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Гнатущенко Ю.В.