Справа №443/1746/24
Провадження №2/443/757/24
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

26 листопада 2024 рокуЖидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Колтоновського О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Колтоновського Олександра Олеговича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності,

встановив:

Адвокат Колтоновський Олександр Олегович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить: визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,98 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі 15); в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44,98 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі 15).

Позовні вимоги мотивує тим, що 16.06.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі вони придбали за спільні кошти квартиру АДРЕСА_1 . Під час укладення договору купівлі-продажу за спільною домовленістю між ними вирішили зазначили відповідача власником вказаного майна. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 15.09.2023 у справі №307/1780/23 шлюб між ними розірвано. У зв`язку із розірванням шлюбу виникла необхідність у поділі їх спільної сумісної власності.

Спірне нерухоме майно придбано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час перебування у шлюбі в інтересах сім`ї, за спільні кошти та спільними зусиллями. Відтак, згадана квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та, з урахуванням ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, підлягає поділу шляхом визнання за позивачем права власності частину квартири.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 02.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 28.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з мотивів, наведених у такому. Просив позов задоволити.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, не подала відзиву на позовну заяву, клопотання про проведення судового засідання без її участі не надходило та не повідомила суд про причину неявки.

У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши вступне слово представника позивача, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно ч.ч.1,2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 16 ЦК України закріплено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено такі обставини.

16.06.2017 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Журавнінської селищної ради Жидачівського району Львівської області, актовий запис №6, про що видано свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_1 від 16.06.2017 (а.с.8).

21.10.2021 між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 . Квартира складається з однієї кухні та двох житлових кімнат площею 26,83 кв.м. Загальна площа квартири становить 44,98 кв.м. (а.с.12).

Як видно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.10.2021 (а.с.11), квартира АДРЕСА_1 зареєстрована 21.10.2021 на праві приватної власності за ОСОБА_2 (а.с.11).

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 15.09.2023 у справі №307/1780/23 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Вирішено розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 16.06.2017 виконавчим комітетом Журавненської селищної ради Жидачівського району Львівської області, актовий запис №6 (а.с.9-10).

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до статті 41 Конституції України та частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч.1 ст.68 СК України).

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі (ч.1 ст.71 СК України).

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відтак, майно набуте ОСОБА_2 за час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 є спільною сумісною власністю подружжя та належить їм в рівних частках з моменту його придбання.

Відповідач в судове засідання не з`явилась та як повідомив представник позивача, усі його намагання зв`язатись з відповідачем для добровільного вирішення питання щодо поділу спірної квартири були марними.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 1550,00 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Також на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду наступні документи:

- копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 , виданого адвокатом Колтоновським Олександром Олеговичем від 29.07.2024 (а.с.31);

- копію договору про надання професійної правничої допомоги №92 від 29.07.2024 укладеного між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Колтоновським Олександром Олеговичем (а.с.27-28);

- Акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 24.09.2024 відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги №92 від 29.07.2024.

З умов наданого договору вбачається, що за цим договором адвокат зобов`язується надати клієнту професійну правничу допомогу, визначену цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити гонорар, в порядку та на умовах, вказаних у договорі, а також здійснювати повне сприяння адвокату у виконанні покладених на нього обов`язків (п.1.1 договору). Винагорода адвоката за надання послуг відповідно до цього договору визначена сторонами згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», з урахуванням складності справи, зайнятості адвоката, економічної вигоди для клієнта та його господарської діяльності, а саме встановлення суми гонорару у Акті приймання-передачі наданих послуг, що є невід`ємним додатком до цього договору (п.5.1 договору).

Як вбачається із акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 24.09.2024 відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги №92 від 29.07.2024, який складений адвокатом Колтоновським О.О. та ОСОБА_1 про те, що клієнт оплатив гонорар за послуги адвоката у суді першої інстанції за супровід цивільної справи про поділ спільної сумісної власності подружжя, передбачений договором про надання професійної правничої допомоги №92 від 29.07.2024 у розмірі 6000,00 грн., а саме за консультацію клієнта, вивчення матеріалів справи, оформлення позовної заяви та подання до суду.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши надані позивачем докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та оскільки відповідачем не подано заперечення щодо розміру заявлених витрат, суд приходить до переконання, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.12,81,141, 258, 259, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 44,98 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі 15).

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44,98 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі 15).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) 1550 (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят) гривень витрат на сплату судового збору та 6000 (шість тисяч) гривень витрат на професійну правову допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовоюзаявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 04 грудня 2024 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка