Справа № 564/4680/23
Рядок статзвіту № 22
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя Грипіч Л. А.
з участю секретаря Вознюк Ю. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ-АГРОІНВЕСТ», Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕНД-ФАРМІНГ» про розірвання договорів оренди земельних ділянок
ОСОБА_1 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ-АГРОІНВЕСТ», Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕНД-ФАРМІНГ» про розірвання договорів оренди земельних ділянок.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі є власниками земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території колишньої Постійненської сільської ради Костопільського району Рівненської області згідно державних актів на право приватної власності на землю. Позивачами укладено із Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ-АГРОІНВЕСТ» договори оренди земельних ділянок, відповідно до вимог яких орендар мав сплачувати орендну плату за користування земельними ділянками у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, проте в супереч умовам договору не сплатив орендну плату за 2015-2022 роки, а також не використовує земельні ділянки за цільовим призначенням, не обробляє їх. Право оренди на окремі земельні ділянки, що належать ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перереєстровано на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕНД-ФАРМІНГ» згідно договору про продаж права оренди. Покликаючись на ст.32 Закону України «Про оренду землі», ст.141 ЗК України, вважають, що вказані обставини є підставою для розірвання укладених 20 жовтня 2015 року договорів оренди земельних ділянок.
Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 02.01.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, про що повідомлено сторони.
Відповідачам було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачам у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачам у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив.
Позивачі, ОСОБА_1 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явились, представник позивача адвокат Артерчук Лілія Володимирівна, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивачів, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення у справі.
Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідачі, Товариство зобмеженою відповідальністю «ЗОРЯ-АГРОІНВЕСТ», Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЕНД-ФАРМІНГ» не забезпечили явку повноважного представника в судове засідання, про дату і час розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, правом на подання відзиву на позов не скористались.
Відповідно до ч.1ст.280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних, доказів та постановити заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази встановив наступне.
Згідно з п.7 та п.9 Договору оренди землі від 20 жовтня 2015 року, орендна плата нараховується у розмірі 3% від номінальної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься у такі строки: до 20 числа останнього у звітному році місяця.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до ч.1 ст.792 ЦК України договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частинами 1, 2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Відповідно до ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Положеннями ст.32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Відповідно до пункту 32 спірних Договорів оренди землі від 20 жовтня 2015 року, договір припиняється, зокрема, в інших випадках передбачених законом.
Відповідно до п.33 спірних Договорів оренди землі від 20 жовтня 2015 року, дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.
Пунктом 1 ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до ч.1, 2 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Отже, розглядаючи спори про розірвання договору оренди з підстав несплати орендарем визначеної договором орендної плати, слід мати на увазі, що згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі», основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Таким чином, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди.
Крім того, враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ-АГРОІНВЕСТ», не виплачувалася орендна плата за період з 2015 по 2022 роки, чим порушено одну із істотних умов договорів оренди землі від 20 жовтня 2015 року і що є неналежним виконанням умов договорів, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати і що, як наслідок, з огляду на положення статті 141 ЗК України та статті 526 ЦК України, є підставою орендодавцю вимагати розірвання таких договорів.
Доказів протилежного суду не надано і судом таких доказів не здобуто.
При цьому суд враховує, що відповідачі правом на подання відзиву на позов не скористались, доводів позивачів не спростували, доказів сплати орендної плати не надали.
Відтак, суд дійшов переконливого висновку, що позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є обґрунтованим та підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що сплачена сума судового збору підлягає стягненню з відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ-АГРОІНВЕСТ» на користь позивачів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 176, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ-АГРОІНВЕСТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕНД-ФАРМІНГ» про розірвання договорів оренди земельних ділянок задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущенного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_2 26.11.1963 ІПН НОМЕР_1 проживає АДРЕСА_1 .
Позивач: ОСОБА_1 19.03.1956 ІПН відсутній паспорт НОМЕР_2 виданий Костопільським РВ УМВС 24.07.2001 проживає АДРЕСА_2 .
Позивач: ОСОБА_3 10.05.1934 ІПН НОМЕР_3 проживає АДРЕСА_3 .
Позивач: ОСОБА_4 31.08.1955 ІПН НОМЕР_4 проживає АДРЕСА_2 .
Позивач: ОСОБА_5 25.02.1979 ІПН НОМЕР_5 проживає АДРЕСА_4 .
Повне рішення складено
23 травня 2024 року.
СуддяЛ. А. Грипіч