Справа № 703/5960/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Биченка І.Я.

за участю

секретаря судового засідання Литвин Г.Т.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Хаткового А.В.,

представника відповідача адвоката Нахамка В.І. (в режимі відеоконференцзв`язку),

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,

установив:

ОСОБА_1 звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 01 грудня 2018 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням суду від 27 листопада 2023 року цей шлюб розірвано.

У шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу вона разом з дочкою переїхала проживати за місцем своє реєстрації, тобто, до будинку матері.

Позивач стверджує, що наразі вона не працює, оскільки доглядає малолітню дитину, та отримує лише соціальні виплати на утримання дочки, тому знаходиться у дуже скрутному матеріальному становищі.

Водночас, відповідач під час спільного проживання утримував її та дочку, а після розірвання шлюбу відмовився це робити в добровільному порядку.

Враховуючи наведене просила стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) до досягнення дочкою повноліття, а також на її утримання у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьохрічного віку.

09 квітня 2024 року до суду надійшов відзив ОСОБА_2 , у якому відповідач позов визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дочки, однак у натуральній формі на суму в розмірі 1/4 частки від його заробітку, просив відмовити у стягненні аліментів на утримання дружини. Зазначив, що посилання ОСОБА_1 на те, що він ухиляється від свого обов`язку по утриманні дитини, не відповідають дійсності, оскільки він такий обов`язок виконував шляхом придбання та надіслання позивачці подарункових сертифікатів магазину «Сільпо». Зокрема, у період часу з 24.07.2023 по 18.03.2024, таких сертифікатів ним було придбано на суму 71000 грн. Таким чином, за 9 місяців середньомісячні аліменти на дитину та кошти на утримання колишньої дружини у натуральній формі становили 7888, 89 грн. Натуральна форма виконання аліментного обов`язку щодо дитини та надання утримання дружині була погоджена між ним і позивачем, ініціатором виплати аліментів у натуральній формі був саме він, оскільки позивач має схильність до зловживання алкогольними напоями, що призводить до девіантної поведінки. Крім того, розмір сплачуваних ним аліментів у натуральній формі перевищує той розмір, який просить стягнути позивач. На думку відповідача, позов пред`явлено з метою отримання грошових коштів, використання яких за цільовим призначенням прослідкувати не можливо. Просив врахувати, що позивачем не надано підтверджень наявності обставин, зазначених у ч.4 ст.76 СК України, що мають істотне значення, а тому він не визнає позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання дружини.

17 квітня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказала, що у неї з відповідачем відсутня домовленість щодо сплати аліментів у натуральній формі, таку форму сплати аліментів обрав сам позивач. Позивач не заперечує того факту, що ОСОБА_2 передав їй сертифікати для здійснення покупок у мережі супермаркетів «Сільпо», однак вона не погоджується отримувати аліменти у такій формі, оскільки за сертифікати можливо придбати лише продукти харчування і лише у мережі супермаркетів «Сільпо». Усі інші потреби (одяг, ліки, іграшки, проїзд у громадському транспорті) необхідно оплачувати грошовими коштами. Посилання відповідача на те, що вона має схильність до зловживання алкогольними напоями вважає недоведеним.

Ухвалою від 29 лютого 2024 року суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання з`явились позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Хатковий А.В., представник відповідача адвокат Нахамка В.І. (в режимі відеоконференцзв`язку).

Позивач ОСОБА_1 підтримала свій позов у повному обсязі та пояснила, що дійсно отримувала від свого колишнього чоловіка сертифікати на придбання продуктів, які зазначено ним у відзиві.

Представник позивача адвокат Хатковий А.В. просив задоволити позов із зазначених у ньому підстав. Пояснив, що позивач не згодна на запропоновану відповідачем форму сплати аліментів, а вона може бути застосована лише за домовленістю сторін.

Представник відповідача адвокат Нахамко В.І. пояснив, що відповідач передавав позивачу щомісячно грошові сертифікати на суму близько 7 тисяч гривень, тому вважає, що цього було достатньо для сплати аліментів як на дитину, так і на дружину. Зазначив, що відповідач згодний сплачувати аліменти як на утримання дитини, так і на утримання дружини у тому розмірі, що просить позивач, однак лише у натуральній формі. Заперечував проти стягнення аліментів у грошовій формі, оскільки позивач схильна до зловживання алкогольними напоями, за що притягувалась до адміністративної відповідальності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надійшли його письмові пояснення, в яких він додатково зазначив, що не тільки батько, а й мати також повинна брати участь у матеріальному забезпеченні дитини. Оскільки він повністю забезпечує дитину продуктами харчування, то інші витрати повинна взяти на себе мати. Зазначив, що позивач приймала натуральну форму сплати аліментних зобов`язань.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідач визнав, що дитина проживає разом з матір`ю. Наведене підтверджується, також, актом про встановлення факту проживання від 24 листопада 2023 року.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отримувати необхідний і достатній розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведеність стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями частини 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Вказана стаття не містить будь-яких умов за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягненні аліментів.

Наведене узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 березня 2020 у справі №759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених положень закону вказує на те, що право вибору способу стягнення аліментів надано тому з батьків, разом з ким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на вибір способу стягнення аліментів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 просила стягнути аліменти з ОСОБА_2 на утримання їх спільної дитини у частці від його доходу. Тобто, позивачка самостійно визначилася із способом стягнення.

Беручи до уваги наведене, в тому числі й те, що дитина проживає разом з матір`ю, на яку окрім матеріального забезпечення дитини покладено й обов`язок у постійному вихованні дитини, контролі, що потребує більше моральних витрат, враховуючи вік і стан здоров`я дитини, стан здоров`я платника аліментів, а також враховуючи приписи ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, згідно яких обов`язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття стосується обох батьків, суд приходить до висновку, що розмір аліментів необхідно визначити в частці від заробітку відповідача у розмірі 1/4 частини.

Суд вважає, що за встановлених у справі обставин такий розмір аліментів є достатнім та справедливим по відношенню як до інтересів дитини, так і її батьків.

При цьому, суд враховує, що відповідач є працездатною особою, працює директором ТОВ «ОБФИТО», що підтверджується довідкою від 03.04.2024 №4, та має стабільний дохід.

Крім того, відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів саме в такому розмірі, лише просив стягувати їх в натуральній формі на суму, що відповідає 1/4 його доходу.

Суд зазначає, що приписами ч.3 ст.183 ЦК України визначено лише два способи стягнення аліментів за рішенням суду - у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. А тому вимога про стягнення аліментів у натуральній формі не ґрунтується на нормах чинного законодавства та суперечить їм.

Щодо посилання відповідача на те, що він добровільно надає допомогу на утримання дитини, на підтвердження чого надав суду копії подарункових сертифікатів, є безпідставними. Як зазначив Верховний Суду у своїй постанові від 22 лютого 2019 року по справі № 761/23085/16-ц заявлення позовних вимог про стягнення аліментів свідчить про існування між сторонами спору щодо утримання їх дитини.

Надана відповідачем квитанція про сплату ОСОБА_1 штрафу за вчинене нею адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.178 КУпАП України, та скріншоти переписки з телефону, не спростовують висновків суду та не стосуються предмету доказування в межах наведеної справи.

При вирішенні позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, то суд керується наступним.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Так, згідно з положеннями ч. 4 ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить матері незалежно від цієї обставини.

Позивачка на даний час не працює та доглядає за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, відповідно, потребує матеріальної допомоги на власне утримання.

У відзиві відповідача заперечував проти задоволення позову в цій частині, однак в подальшому в ході розгляду справи його представник не заперечував про стягнення аліментів на утримання позивача у тому розмірі, що вона просить, однак просив, щоб аліменти сплачували у натуральній формі, що відповідає грошовому еквіваленту 1/6 частини доходу відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Таким чином, як уже зазначав суд, спосіб стягнення аліментів на утримання дружини за рішенням суду у натуральній формі суперечить вимогам чинного законодавста.

Враховуючи надані позивачем докази, беручи до уваги відсутність заперечень відповідача стосовно його стану здоров`я та матеріального становища, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

За змістом ч.1,2 наведеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Зважаючи на викладене, з відповідача на користь держави належить стягнути 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Доказів понесення позивачем судових витрат матеріали справи не містять

На підставі наведеного та ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України, керуючись ст. 81, 141, 247, 259, 263-265, 430 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини задоволити повністю.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 грудня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 05 грудня 2023 року і до 22 червня 2024 року включно.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1073 грн. 60 коп. судового збору.

В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене сторонами безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя І.Я. Биченко