Справа № 450/582/24 Провадження № 2/450/901/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2024 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Качмар М. З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Щирецької селищної ради про (предмет спору): визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): позивач звернулася до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовною заявою про визнання за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на нерухоме майно - земельні ділянки площею 0,3388 га та 1,3104 га цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходять на території Щирецької селищної ради, що належали її згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЛВ №021699 та серія ЛВ №021663.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті позивач прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Згідно заповіту, ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було та з чого воно б не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті заповідає своїй племінниці ОСОБА_1 , 1959 року народження. В склад спадщини, яку прийняла спадкоємець увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 . Проте, ОСОБА_2 на момент смерті ще належали земельні ділянки площею 0,3388 га та 1,3104 га цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходять на території Щирецької селищної ради, що належали її згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЛВ №021699 та серія ЛВ №021663. Позивач відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки вона постійно проживала та вела спільне господарство разом із нею до дня її смерті за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки втрачені, оформити власність на спадкове майно в позасудовому порядку немає можливості, а тому позивач змушена звернутися за захистом своїх майнових прав та інтересів стосовно оформлення прав на спадкове майно до суду.

В судове засідання позивач не прибула, подала заяву про розгляд цивільної справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити.

Позиція відповідача: представник відповідача Щирецької селищної ради подав клопотання про розгляд справи без участі відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

12.02.2024 року ухвала про відкриття провадження; 29.02.2024 клопотання представника відповідача про розгляд справи без участі відповідача; 18.03.2024 року ухвала підготовчого судового засідання; 09.04.2024 надійшла копія спадкової справи; 19.04.2024 року клопотання позивача про слухання справи без участі.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Щирецькою селищною радою Пустомитівського району Львівської області 18.01.2006, актовий запис №05.

У відповідності до вимог ст. 1220 ЦК України в день смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшла земельна ділянка площею 0,3388 га., цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Щирецької селищної ради, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №021699, виданого на підставі розпорядження Пустомитівської РДА №408 від 15.09.2003 та земельна ділянка площею 1,3104 га., цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Щирецької селищної ради, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №021663, виданого на підставі розпорядження Пустомитівської РДА №408 від 15.09.2003.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено ст. 1218 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

За життя ОСОБА_2 розпорядилася своїм майном на власний розсуд, склавши 10.07.2003 заповіт, посвідчений ОСОБА_3 секретарем виконкому Щирецької селищної ради Пустомитівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 80, за яким ОСОБА_2 зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого воно б не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті заповідає своїй племінниці ОСОБА_1 , 1959 року народження.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як вбачається з довідки від 14.11.2011 виданої виконкомом Щирецької селищної ради ОСОБА_2 була одинокою, дітей та чоловіка не мала, до дня смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 проживала без реєстрації в АДРЕСА_1 із ОСОБА_2 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , вела спільне господарство.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1270 Цивільного Кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином позивач ОСОБА_4 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 та не заявляла відмови від неї, а тому вона фактично успадкувала зазначене в заповіті належне спадкодавцю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , немає.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Судом встановлено, що в позасудовому порядку, зокрема нотаріальному, позивач здійснити спадкування спадкового майна: земельної ділянки площею 0,3388 га., цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Щирецької селищної ради та земельної ділянки площею 1,3104 га., цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Щирецької селищної ради не має можливості.

Оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЛВ №021699 та серії ЛВ №021663 втрачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власника є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Дане також підтверджується п. 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Приписами ч.2 ст.328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже, правомірно набула право власності на спадкове майно; позивач, як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину, претендує на спадкове майно, однак не може оформити право власності на нього, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а обставини склалися так, що в іншому, крім судового порядку, позивач не має можливості реалізувати своє право на спадщину, те, що визнання права власності за позивачем на спірне майно не порушить прав відповідача, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Вирішуючи даний спір, суд враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та принцип пропорційності між застосованим заходом і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки позивач не наполягає на стягненні з відповідача понесених ним судових витрат, судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі ст. ст. 321, 392, 1216-1218, 1220, 1268, 1270ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 247, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- земельну ділянку площею 0,3388 га., цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Щирецької селищної ради, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №021699, виданого на підставі розпорядження Пустомитівської РДА №408 від 15.09.2003;

- земельну ділянку площею 1,3104 га., цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Щирецької селищної ради, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №021663, виданого на підставі розпорядження Пустомитівської РДА №408 від 15.09.2003.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду або через Пустомитівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Щирецька селищна рада Львівського району Львівської області, , місцезнаходження 81120, смт. Щирець, пл. Ринок, 8, Львівського району, Львівської області.

СуддяД. А. Кукса