Справа № 159/2538/24
Провадження № 2/159/883/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 травня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дочкою повноліття.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що шлюб з відповідачем розірваний на підставі рішення суду від 30.11.2023. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем та перебуває на її матеріальному утриманні. Відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо утримання дочки, матеріально їй не допомагає, хоча має таку можливість. З метою захисту інтересів неповнолітньої доньки просила ухвалити рішення про стягнення аліментів у заявленому розмірі.

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнав частково, вказав на можливість сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 2000 грн щомісячно. З доводами позивача щодо ухилення від матеріального забезпечення дитини не погодився, зазначив, що приймає участь у її вихованні та утриманні. Вважає заявлений розмір аліментів необґрунтовано завищеним та таким, що не відповідає його матеріальним можливостям, а також потребам дитини. Зазначив, що до березня 2024 року був працевлаштований, однак отримував мінімальну заробітну плату. На даний час він не працює. Стягнення аліментів у заявленому розмірі поставить його у скрутне матеріальне становище.

На підставі пункту 3 частини шостої статті 19, частини першої статті 274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала і пояснила, що дочка здорова, вивчає англійську мову, відвідує заняття з карате. За підрахунком позивачки витрати на мінімальні необхідні потреби дитини в місяць (одяг, продукти харчування, засоби і заходи для розвитку дитини, оплата послуг репетитора, занять з карате) становлять 6000 грн. Позивач хоча і працевлаштована, однак отримує заробітну плату в розмірі 8400 грн, винаймає житло, а тому не має можливості самостійно забезпечити дитину матеріально, потребує допомоги відповідача. Вважає, що відповідач є працездатним і тому повинен вживати заходів для отримання доходу, достатнього для власних потреб та потреб єдиної дитини.

Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився

Враховуючи згоду позивача, керуючись статтею 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких мотивів.

За матеріалами справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.11.2011, який розірваний рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.11.2023.

Сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 21.01.2013).

В заявах по суті сторони не заперечують, що після розірвання шлюбу неповнолітня ОСОБА_3 проживає з матір`ю.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з вимогами статті 141 Сімейного кодексу України (далі СК) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 СК батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема по сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом.

Сторони в добровільному порядку не домовились про участь батька в утриманні неповнолітньої дитини, тому вимога про стягнення аліментів є підставною.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (статті 181, 184 СК).

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статті 182 СК, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2024 становить 3196 гривень.

Разом з тим, встановлюючи мінімальний розмір аліментів держава визначає лише орієнтир щодо гарантованих мінімальних меж.

Розмір аліментів суд визначає з урахуванням усіх обставин справи, які встановлює на підставі поданих сторонами доказів.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

На позивача покладається обов`язок доказування в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню. На відповідача покладається обов`язок довести відсутність можливості надавати таку допомогу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач, обґрунтовуючи заявлену суму стягнення аліментів (5000 грн) вказує на можливість відповідача сплачувати аліменти в такому розмірі.Разом з тим, позивач не надала суду доказів існування обставин, які б дали підстави призначити аліменти у розмірі, що значно перевищує рекомендований законодавством розмір аліментів на одну дитину.

Враховуючи вік дитини, вартість продуктів харчування, послуг, ліків, одягу, засобів і заходів для розвитку дитини, які є об`єктивно необхідними для забезпечення гарантованих потреб дитини, суд вважає обґрунтованим розмір аліментів на рівні 3000 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначений розмір аліментів не є надмірним, а є об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин.

Відповідач не подав суду доказів на підтвердження існування обставин для визначення розміру аліментів в меншому розмірі. Він є працездатною особою, відсутні відомості про інших утриманців, тому особа не позбавлена можливості вживати дієвих заходів для отримання доходів для забезпечення власних потреб і потреб його неповнолітньої дитини.

Суд зауважує, що відповідно до приписів статті 192 СК розмір аліментів в подальшому може бути змінений за позовом однієї із сторін.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти призначаються від дня пред`явлення позову, а саме з 18.04.2024.

В силу пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст.141 ЦПК з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, від сплати якого позивач звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 12, 76-81, 258, 259, 263-265, 273, 279, 280, 430 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі статей 7,18, 181,182,185,191 Сімейного кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.04.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок (Отримувач коштів : ГУКу м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету : 22030106; Найменування коду класифікації доходів бюджету: судовий збір).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачемдо Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з його оголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складене 22.05.2024.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК