П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ДОДАТКОВА)

10 липня 2024 року м. Київ

Справа №761/20317/21

Провадження № 22-з/824/73/2024

Резолютивна частина постанови оголошена 10 липня 2024 року

Повний текст постанови складено 15 липня 2024 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря Авєліна А.О.

сторони: позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника ОСОБА_2 - адвоката Завортнюка Максима Сергійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 з 20 грудня 1988 року є членом

Садового товариства «Івушка», а з червня 2013 року по червень

2018 року була головою цього кооперативу. Відповідно до протоколу позачергових загальних зборів членів СТ «Івушка» від 03 червня 2018 року № 01/2018, було здійснено перейменування кооперативу в Обслуговуючий кооператив «Садове товариство «Івушка» (далі - ОК «СТ «Івушка»), затверджено нову редакцію статуту, змінено склад правління та ревізійної комісії та обрано нового голову правління, у зв`язку з чим в державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наявна інформація, що з 11 червня 2018 року керівником ОК «СТ «Івушка» є ОСОБА_2 . При цьому ОСОБА_3 була обрана секретарем вказаних зборів.

Рішенням Господарського суду Київської області від 06 серпня 2020 року у справі № 911/2791/19 позов ОСОБА_1 задоволено, зокрема визнано організацію

і проведення зборів незаконними, і як наслідок визнано недійсними, протиправними та скасовано всі прийняті цими зборами рішення. Позивачка вважала, що внаслідок неправомірних дій відповідачів, які були встановлені рішенням суду, їй спричинено моральну шкоду, а тому звернулась до суду з даним позовом.

ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на свою користь на відшкодування моральної шкоди по 50 000,00 грн. з кожного.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 181,60 грн.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 10 000,00, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 181,60 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

26 липня 2023 року представник ОСОБА_3 - адвокат Цимбал Н. В. подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від

22 травня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

26 липня 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Заворотнюк М. С. подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від

22 травня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року апеляційні скарги представника ОСОБА_3 - адвоката Цимбал Наталії Вікторівни і представника ОСОБА_2 - адвоката Заворотнюка Максима Сергійовича задоволено.

Рішення Шевченківського районного суд ум. Києва від 22 травня 2023 року скасувати і ухвалити у справі нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платникаподатків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 1 611,00 грн понесених судових витрат у зв?язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платникаподатків НОМЕР_1 ) в дохід держави 1 611,00 грн понесених судових витрат у зв?язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

05 грудня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_2 адвоката Заворотнюк М.С. про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить ухвалити по справі додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правничу допомогу в сумі 12000 грн.

За правилами частини третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути заяву за відсутності ОСОБА_1 та її представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Заворотнюк М.С. про ухвалення у справі додаткового рішення та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Згідно з частинами першою, третьою статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 209 ЦПК України).

Таким чином цивільним процесуальним законодавством обмежено можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому судовому рішенні саме після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року

№ 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 141ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі№ 640/18402/19(провадження № К/9901/27657/20).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому,що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі№ 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід також ураховувати позицію Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

З матеріалів справи відомо, що 15 грудня 2020 року між ОСОБА_2 та адвокатом Заворотнюк М.С. укладено договір б/н про надання правничої допомоги, за умови якого адвокат бере на себе зобов`язання виконувати завдання клієнта відповідно до його інтересів. За послуги, що надаються за даним Договором, Клієнт сплачує адвокатську в розмірі, що погоджується Сторонами в додатковій угоді.

Додатковою угодою №1 до Договору про надання правничої допомоги від 15 грудня 2020 року, адвокат представляє інтереси клієнта у справі №761/2031/21 в якості представника відповідача. Додатковою угодою визначили, що не залежно від обсягу робіт Клієнт виплачує на користь адвоката винагороду в розмірі 10000 грн., право на яку виникає з моменту постановлення судового рішення на користь клієнта.

З матеріалів справи відомо, що 27 липня 2023 року між ОСОБА_2 та адвокатом Заворотнюк М.С. укладено договір б/н про надання правничої допомоги, за умови якого адвокат бере на себе зобов`язання виконувати завдання клієнта відповідно до його інтересів. За послуги, що надаються за даним Договором, Клієнт сплачує адвокатську в розмірі, що погоджується Сторонами в додатковій угоді.

Додатковою угодою №1 до Договору про надання правничої допомоги від 27 липня 2023 року, адвокат представляє інтереси клієнта у справі №761/2031/21 в якості скаржника на рішення Шевченківського районного суду м. Києва. Додатковою угодою визначили, що не залежно від обсягу робіт Клієнт виплачує на користь адвоката винагороду в розмірі 2000 грн., право на яку виникає з моменту постановлення судового рішення на користь клієнта.

Матеріалами справи дійсно підтверджується факт отримання ОСОБА_2 послуг адвоката Заворотнюка М.С. на підставі ордеру, виданого на підставі Договорів про надання правничої допомоги, додаткових угод до Договорів про надання правничої допомоги, актами виконаних робіт.

Разом з тим, при визначенні розміру судових витрат, що підлягають відшкодуванню, судова колегія виходить з того, що справа про відшкодування моральної шкоди, для кваліфікованого юриста не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів та залучення багатьох учасників.

Отже, враховуючи, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Завортнюк М.С. задоволено, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих відповідачу ОСОБА_2 послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, судова колегія дійшла висновку, що справедливим буде стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 3000,00 грн..

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 3000 грн понесених судових витрат на правничу допомогу.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О.І. Шкоріна