№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6985/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Ульяновська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу начальника Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва Зелінського Сергія Андрійовича на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2023 року, ухвалене у складі судді Ульяновської О.В., у справі № 759/15644/23 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва про визнання незаконним наказу про проведення розрахунку при звільненні, стягнення невиплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва про визнання незаконним наказу про проведення розрахунку при звільненні, стягнення невиплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Зазначав, що 28 травня 2020 року між ним та виконавчим органом Київської міської ради (КМДА), як органом управління майном, укладено контракт, відповідно до якого його було призначено на посаду начальника КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва, термін дії контракту - з 01 липня 2020 року по 30 червня 2023 року. У зв`язку із закінченням терміну дії контракту, Київським міським головою прийнято розпорядження №547 від 27 червня 2023 року про його звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до вказаного розпорядження 28 червня 2023 року в.о. начальника КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва Зелінським С.А. видано наказ «Про проведення розрахунку у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 ». 03 липня 2023 року він отримав даний наказ та 121 852,19 грн. компенсації за невикористану відпустку, за період з 04 квітня 2018 року по 04 квітня 2022 року. Вказував, що розрахунок проведено не в повному обсязі, сума виплаченої компенсації за невикористану відпустку була зменшена на підставі наказу відповідача на суму отриманої премії в розмірі 89 394,26 грн. Із вказаним рішенням він не погоджується, вважає його незаконним, з огляду на те, що розрахунок повинен бути за 153 календарних дні невикористаної щорічної відпустки в розмірі 262 417,95 грн. (без обов`язкових платежів), після відрахування податків, відповідач повинен був сплатити 211 246,45 грн. Утримання розміру виплаченої йому премії із суми нарахованої компенсації за невикористані календарні дні щорічної відпустки при звільненні, є порушенням вимог трудового законодавства, а тому з відповідача також підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з розміру середньоденного заробітку, який становив 1886,86 грн. Крім того, такими діями відповідача, йому завдано моральної шкоди, яка полягає в отриманні великих душевних страждань, хвилювань, а також приниження його честі та гідності. Моральну шкоду позивач оцінив у сумі 50 000,00 грн. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив визнання незаконним та скасувати з моменту прийняття п. 2 наказу №108-к від 28 серпня 2023 року «Про проведення розрахунку у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 », стягнути невиплачену суму компенсації за невикористану відпустку в розмірі 89 394,26 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 03 липня 2023 року, стягнути солідарно з в.о. начальника КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва Зелінського С.А. та КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2023 року задоволено заяву відповідача Зелінського С.А. та закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення солідарно з в.о. начальника КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва Зелінського С.А. та КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва 50 000,00 грн. моральної шкоди.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва на користь ОСОБА_1 невиплачену суму за невикористані дні відпустки у розмірі 89 394,26 грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день розрахунку у розмірі 351 714,12 грн., що загалом складає 441 108,38 грн.

Стягнуто з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 4 411,02 грн.

Стягнуто з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із оплатою професійної правової допомоги у розмірі 7 000,00 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, начальник КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва Зелінський С.А. подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що Департаментом внутрішнього фінансового контролю та аудиту виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) проведено позаплановий аудит ШЕУ Святошинського району м. Києва щодо оцінки ефективності управління бюджетними коштами та комунальним майном за 2021 рік. У ході аудиту проведено перевірку правильності нарахування оплат праці начальнику ШЕУ Святошинського району м. Києва та встановлено, що в 2021 році позивачу нараховувалась та виплачувалась премія, яка не передбачалась умовами укладеного контракту, що призвело до неправомірного отримання коштів позивачем. Відповідачем було направлено на адресу позивача претензію на суму 135 480,00 грн., на яку позивач не відреагував. Під час проведення розрахунку з позивачем, відповідно до наказу від 28 червня 2023 року №108-к про проведення розрахунку у зв`язку зі звільненням позивача, йому нараховано компенсацію за 153 календарних днів невикористаної щорічної відпустки та утримано надмірно сплачені бюджетні кошти відповідно до висновку Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту. Враховуючи, що при звільненні з позивачем проведено усі розрахунки, затримок із виплат коштів не було, а тому стягнення середнього заробітку не підлягає задоволенню. Крім того, заявлена позивачем сума за час затримки розрахунку значно перевищує розмір оспорюваної невиплаченої суми при звільненні. Заходів досудового врегулювання спору позивачем здійснено не було. Також позивачем не зазначено про те, що він зазнав будь-яких майнових втрат через затримку розрахунку при звільненні. Стягнення витрат на правову допомогу, на думку відповідача, є незаконним та необґрунтованим, позивачем не надано розрахунків понесених ним витрат, інших документів, які підтверджують обсяг, вартість наданих адвокатом послуг.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів відповідача, вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні адвокат Солтановська А.О., яка діє в інтересах КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з наведених у ній підстав.

Адвокат Шульга Н.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 28 травня 2020 року між виконавчим органом Київської міської ради (КМДА), в особі Київського міського голови Кличка В.В. та начальником КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва ОСОБА_1 укладено контракт (т.1, а.с. 12-21).

Пунктом 1.1 вказаного контракту передбачено, що начальник зобов`язується безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне керівництво підприємством, забезпечувати його прибуткову діяльність, ефективне використання і зберігання закріпленого за підприємством комунального майна, а виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (Оран управління майном), від імені якого виступає Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (Оран управління майном), зобов`язується створювати належні умови для роботи начальника.

Згідно з п. 1.2 контракту на підставі контракту виникають трудові відносини між начальником та органом управління майном цього підприємства.

Відповідно до п. 5.1 контракту цей контракт діє з 01 липня 2020 року по 30 червня 2023 року.

25 червня 2021 року між виконавчим органом Київської міської ради (КМДА), в особі Київського міського голови Кличка В.В. та начальником КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до контракту від 28 травня 2020 року, відповідно до якої сторони погодили, що посадовий оклад начальника підприємства з 01 липня 2021 року становить 50 025,00 грн., з 01 грудня 2021 року - 52 169,00 грн. (т.1, а.с. 22-23).

Розпорядженням Київського міського голови від 09 березня 2022 року №148 у зв`язку з невиконанням доручень під час правового режиму воєнного стану, ОСОБА_1 , начальника КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва, відсторонено від займаної посади з 09 березня 2022 року до закінчення строку дії правового режиму воєнного стану (т.1, а.с. 24).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2023 року №761/10449/22, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 серпня 2023 року визнано незаконним та скасовано розпорядження Київського міського голови Кличка В.В. №148 від 09 березня 2022 року про відсторонення ОСОБА_1 , стягнуто з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 564 724,08 грн. Судом встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача, з врахуванням нарахованої заробітної плати за січень 2022 року - 52 169,00 грн. та лютий 2022 року - 51 859,18 грн., з врахуванням 42 робочих днів, становить 2 476,86 грн. (т.1, а.с. 162-180).

24 січня 2023 року Департаментом внутрішнього фінансового контролю Київської міської ради (КМДА) складено аудиторський звіт за результатами позапланового аудиту КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва за 2021 рік. У ході аудиту проведено перевірку правильності нарахування оплати праці начальнику ОСОБА_1 у 2021 році та встановлено неправомірне використання коштів на загальну суму 135 480,00 грн. (т.1, а.с. 85-92).

Розпорядженням Київського міського голови від 27 червня 2023 року №547, ОСОБА_1 звільнено з посади начальника КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва з 30 червня 2023 року в зв`язку із закінченням строку контракту (т.1, а.с. 75).

Наказом в.о. начальника КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва Зелінського С.А. від 28 червня 2023 №108-к, у зв`язку з закінченням строку контракту від 30 червня 2023 року (п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП Ураїни), зобов`язано виплатити ОСОБА_1 компенсацію за 153 календарних днів невикористаної щорічної відпустки (п. 1 наказу) та врахувати п. 3.2.3 (аудиторська знахідка №1) висновку Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту від 24 січня 2023 року №070-2-2-04/1 і утримати надмірно сплачені кошти (п. 2 наказу) (т.1, а.с. 25).

Відповідно до платіжної інструкції № 310, виписки з рахунку від 30 червня 2023 року, позивачу здійснено перерахування коштів за невикористані дні відпусток в сумі 121 852,19 грн. (т.1, а.с. 78-79).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , стягнувши з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва на користь ОСОБА_1 невиплачену суму за невикористані дні відпустки у розмірі 89 394,26 грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день розрахунку у розмірі 351 714,12 грн., що загалом складає 441 108,38 грн., судові витрати в розмірі 4 411,02 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно зі ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Аналогічне визначення заробітної плати міститься й у ст. 1 Закону України «Про оплату праці».

У частині 1 ст. 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Положеннями ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Чинне законодавство прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать як на підставі норм Закону України «Про оплату праці», так і відповідно до умов колективного договору. У разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі № 640/24361/19, з огляду на положення статей 116, 117 КЗпП України позивачу в день його звільнення підлягала компенсація за невикористану відпустку, яка не виплачена з вини роботодавця, що є порушенням законодавства про оплату праці та створює підставу для відповідальності останнього за статтею 117 КЗпП України. Компенсація за всі не використані працівником дні щорічної відпустки є державною гарантією, а спір про стягнення цієї компенсації та середнього заробітку за час затримки розрахунку у зв`язку із її несвоєчасною виплатою на підставі статті 117 КЗпП України є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці. Грошова компенсація за невикористані дні відпустки є одноразовою виплатою, яка включається до додаткового фонду заробітної плати, є виплатою за невідпрацьований час, і має компенсаційний характер, пов`язаний, як правило, із фактом звільнення працівника. Наявність підстав для задоволення позову про стягнення суми компенсації за невикористані дні відпустки є законними та обґрунтованими. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 березня 2023 року у справі № 640/11699/21.

Судом встановлено, що розпорядженням Київського міського голови №547 від 27 червня 2023 року, позивача звільнено з посади начальника КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва з 30 червня 2023 року. Наказом в.о. начальника КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва від 28 червня 2023 року №108-к зобов`язано виплатити ОСОБА_1 компенсацію за 153 календарних днів невикористаної щорічної відпустки. 30 червня 2023 року ОСОБА_1 здійснено нарахування та виплату коштів у розмірі 121 852,19 грн. Проте, розрахунок за компенсацію невикористаних відпусток з позивачем проведено не в повному розмірі.

Під час судового розгляду представник КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва повідомила, що позивачу нараховано компенсацію за 153 календарних днів невикористаної відпустки з утриманням надмірно сплачених бюджетних коштів відповідно до висновку Департаменту внутрішнього фінансового контролю та аудиту за 2021 рік, за результатами якого складено аудиторський звіт від 24 січня 2023 року.

Разом з тим, відповідно до вищенаведених норм трудового законодавства, при звільненні працівнику проводиться виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації. Утримання будь-яких сум із заробітної плати, компенсації за невикористані відпустки працівника, крім обов`язкових платежів, податків, законодавством не передбачено. Повернення неправомірно отриманих позивачем коштів (премій) може бути предметом окремого судового розгляду.

З огляду на викладене, з КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва підлягає стягненню невиплачена сума за невикористані відпустки в сумі 89 394,26 грн. (211 246,45 грн. (нараховані кошти до виплати, з урахуванням утриманих обов`язкових платежів та податків з фізичної особи) - 121 246,45 грн. (сплачені кошти)).

Враховуючи, що позивачу не повністю компенсовано суму за невикористані дні щорічної основної відпустки, а відтак до таких спірних правовідносин необхідно застосувати відповідальність роботодавця протягом усього періоду затримки невиплати компенсації за невикористані дні відпустки, починаючи з наступного дня після звільнення по день ухвалення рішення суду.

Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок).

При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку, якщо іншого не передбачено чинним законодавством.

Згідно з п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати провадиться виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньоденна заробітна плата для обчислення за весь час затримки по день фактичного розрахунку розрахована позивачем вірно, за основу взято рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2023 року у справі №761/10449/22, яким встановлено середньоденну заробітну плату позивачу в розмірі 2 476,86 грн. (за січень 2022 року - 52 169,00 грн., лютий 2022 року - 51 859,18 грн.) / 42 (робочі дні).

Відтак, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою виплати компенсації за невикористану щорічну відпустку при звільненні з роботи, що за період з 03 липня 2023 року по листопад 2023 року становить 351 714,12 грн. (142 робочих дні х 2 476,86 грн. (середньоденна заробітна плата).

Також колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно вирішено питання про розподіл судових витрат.

Так, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

При цьому витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

В обґрунтування понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи у розмірі 15 000,00 грн., позивач надав договір №1-06/2022 про надання правничої (правової) допомоги від 10.06.2022, укладений з адвокатом Шульгою Н.А., відповідно до п. 4.2 якого факт виконання робіт та наданих послуг за цим договором підтверджується актом виконаних робіт та наданих послуг, який підписується сторонами. Додатковою угодою №2 до вказаного договору сторони у п. 4.1 визначили, що розмір гонорару адвоката під час підготовки позовної заяви становитиме 15 000,00 грн. Актом №2 виконаних робіт та наданих послуг визначено, що опрацювання наданих документів складає 6 000,00 грн., підготовка та подання позовної заяви до суду - 9 000,00 грн. (а.с.36-40).

При цьому, судом було обґрунтовано зменшено розмір відшкодування витрат на правничу допомогу до 7 000,00 грн., врахувавши вимоги пропорційності та розумності. Як вбачається з матеріалів справи, дана справа не є складною, надання правничої допомоги в дані справі не вимагало у адвоката вивчення великої кількості документів та нормативно-правових актів.

У колегії суддів відсутні підстави вважати, що визначена судом сума витрат на правничу допомогу - 7 000,00 грн. є неспівмірною зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, виконаних ним робіт. Такий розмір витрат на правничу допомогу відповідає вимогам розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги представника начальника КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва Зелінського С.А. не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2023 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування п. 2 наказу №108-к від 28.06.2023 «Про проведення розрахунку у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 », відшкодування моральної шкоди сторонами не оскаржене, а тому, колегія суддів не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу начальника Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва Зелінського Сергія Андрійовича залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 07 березня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: