Справа № 367/6023/24
Провадження №2/367/4428/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

02 грудня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Чернової О.В.,

за участі секретаря Шпильового Р.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява, подана представником позивача - адвокатом Колядою А.М..

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду вказує, що 04.01.2017 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що є власником квартири АДРЕСА_1 , було укладено договір №1Ю-75 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. Відповідно до умов даного договору виконавець надає послуги на платній основі з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у вищевказаному житловому будинку, а споживач забезпечує своєчасну повну оплату таких послуг встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені договором.

Вказує, що виконавець - ФОП ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання виконує, надає житлово-комунальні послуги. Проте, в порушення грошового зобов`язання з оплати спожитих послуг у відповідача утворилась заборгованість за період з 01.07.2021 по 06.06.2024 року, яка становить 15676,71 грн.

У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.07.2021 року по 06.06.2024 року в розмірі 15 676,71 грн., 3% річних, інфляційні втрати, пеню, та понесені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою суду від 12 серпня 2024 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 15.08.2024 року прийнято до розгляду заяву представника позивача адвоката Коляди А.М. про зменшення позовних вимог, та з урахуванням такої вважати заявленою позовною вимогою у даній цивільній справі: стягнути з ОСОБА_2 , код платника податку НОМЕР_2, на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 15676,71 гривень за період з 01.07.2021 по 06.06.2024 рік включно; 3% відсотки річних в сумі 152,00 гривень за період з 01.07.2021 по 23.02.2022 рік включно; індекс інфляції в сумі 504,85 гривень за період з 01.07.2021 по 23.02.2022 рік включно; пеню в сумі 185,92 гривень, за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги за період з 01.07.2021 рік по 23.02.2022 рік включно. Судові витрати по справі стягнути з Відповідача.

У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло.

Відповідач повідомлений про розгляд справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, правом надання відзиву на позов не скористався. Будь-яких заяв чи клопотань по суті спору до суду не надходило.

Через відсутність від відповідача заяв/клопотань та відзиву на позов, який повідомлявся про розгляд даної справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається без участі сторін, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, оцінивши та з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 04.01.2017 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір №1Ю-75 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

Як вбачається з копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач ОСОБА_1 зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності (ФОП) з 01.12.2016 року, з основним видом економічної діяльності - комплексне обслуговування об`єктів.

Відповідно до умов вказаного договору виконавець надає послуги на платній основі з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у житловому будинку АДРЕСА_2 , а споживач забезпечує своєчасну повну оплату таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені договором. На час укладання договору тариф на послуги становив 4,32 грн за 1 м2 загальної площі (п.1.2 договору).

Відповідно до актуальної інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить 1/1 частини квартири АДРЕСА_3 .

Розмір щомісячної плати за надані послуги на дату набрання чинності договором становило 240,19 грн (п.1.3. договору). В разі зміни тарифу, оплата споживачем наданих йому послуг здійснюється за новим тарифом з часу його введення без додаткового узгодження із споживачем та без внесення змін до даного договору, але із обов`язковим повідомленням споживача (п.1.4. договору).

Відповідно до п.2.2.1. договору споживач зобов`язаний своєчасно сплачувати послуги в повному обсязі, згідно умов ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Цивільного Кодексу України, та умовами договору у встановлений цим договором строк.

Розділом 7 даного договору, серед іншого визначено, що даний договір набирає чинності з 01 січня 2017 року і діє до 31 грудня 2017 року. У разі коли за місяць до закінчення строку дії цього договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, цей договір вважається автоматично пролонгованим на наступний рік.

Відповідно до наданого представником позивача розрахунку тарифу, з 01.07.2023 року вартість послуг становить 10,00 грн за 1 кв.м. загальної площі квартири.

Як вбачається з копії взаєморозрахунку з фізособами, відповідачу ОСОБА_2 у період з 01.07.2021 року по 06.06.2024 року нараховувалась квартплата, натомість, з урахуваннями часткової оплати за надані послуги, у останнього утворилась заборгованість в розмірі 15 676,71 грн.

30.04.2024 року представником позивача - адвокатом Колядою А.М. на адресу відповідача ОСОБА_2 було надіслано лист-повідомлення про врегулювання спору, пов`язаного з несплатою грошових коштів за комунальні послуги.

Окрім того, до вищевказаної суми боргу позивачем, з урахуванням уточнених позовних вимог, за період з 01.07.2021 по 23.02.2022 року нараховано 3% річних в розмірі 152,00 грн., інфляційні втрати в сумі 504.85 грн, та пеню на суму 185,92 грн..

Відповідно до ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст.20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно із п.5 ч.2. ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, в тому числі оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. ст. 9,10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Згідно із ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги надаються безперебійно.

Відповідно дост.26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Крім того, згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 України.

Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч.ч.1-4, 8 ст.83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог, підтверджених доказами, перевіреними судом, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню, та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 15 676,71 грн., 3% річних в сумі 152,00 грн, інфляційних втрат в розмірі 504,85 грн. та пені на суму 185,95 грн.

Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що розподіл судових витрат не є позовною вимогою, має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно пункту 1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч.1 ст.1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

З огляду на викладене суд відзначає, що ЦПК України передбачено наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) пов`язаність витрат з розглядом справи; 2) їх дійсність; 3) необхідність; 4) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

До таких висновків в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 19.02.2020 року (справа №755/9215/15-ц провадження №14-382цс19).

Разом із тим, суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/WestAllianceLimited проти України заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі Заїченко проти України (п. 131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585

Як вбачається, стороною позивача не у повному обсязі виконані вимоги чинного законодавства та не надано докази на підтвердження доводів щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу не підлягають стягненню на користь позивача.

Правнича допомога позивачу надавалася адвокатом Колядою А.М. на підставі ордеру та договору про надання професійної правничої допомоги №19/04/2024 від 19.04.2024 року, в розділі 4 якого визначений розмір гонорару адвоката, порядок його обчислення.

Інших доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, окрім вищевказаного представником позивача не надано.

Отже, представником позивача не виконані вимоги п.1 ч.2, ч.3 ст.137 ЦПК України щодо надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст.12, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 15 676 (п`ятнадцять тисяч шістсот сімдесят шість) гривень 71 копійку, 3% річних в розмірі 152 (сто п`ятдесят дві) гривні 00 копійок, інфляційні втрати в сумі 504 (п`ятсот чотири) гривні 85 копійок, та пеню в розмірі 185 (сто вісімдесят п`ять) гривень 92 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце знаходження за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_5

Суддя: О.В. Чернова