Справа № 204/3812/24
Провадження № 2/204/2294/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Токар Н.В., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод користування майном шляхом виселення,-

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод користування майном шляхом виселення.

На виконання вимог ч.8 ст.187 ЦПК України, 18 квітня 2024 року судом був зроблений запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача, та того ж дня судом отримано відповідь №549435 щодо відсутності інформації про реєстрацію відповідача.

Повторно, згідно вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, судом зроблено запит до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР, та 13.05.2024 отримано відповідь щодо наявності інформації про реєстрацію відповідача.

Ознайомившись із позовною заявою, вважаю, що дана заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

З резолютивної частини позовної заяви вбачається, що позивач просить зобов`язати відповідача не чинити перешкоди, проте, зі змісту позовних вимог не зрозуміло, які саме перешкоди відповідач чинить позивачу у користування житловим будинком.

Інша вимога позивача стосується визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, проте, позивачем не зазначено правової підстави згідно якої відповідача слід вважати таким, що втратив право користування житловим будинком.

Остання вимога позивача не конкретизована, оскільки останнім не зазначено, до якого саме місця реєстрації (постійного проживання) необхідно виселити відповідача, як і відповідної правової підстави, проте, звертаючись до суду із позовними вимогами, останні мають бути всі конкретизовані.

Також, з позовної заяви вбачається, що позивач є власником лише 30/100 частин спірного житлового будинку, проте не зазначає інших співвласників житлового будинку у якості сторін по справі.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; проте, позивачем не додано довідки про склад сім`ї за спірною адресою.

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Таке саме положення міститься і в Законі України «Про судовий збір», де зазначено, що при поданні до суду позовної заяви за кожну позовну вимогу позивачу необхідно сплати судовий збір.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні становить 3028 грн. 00 коп.

З поданої позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено три позовні вимоги немайнового характеру:

-зобов`язати відповідача не чинити перешкоди;

- визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком;

-виселити відповідача.

Згідно положень ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 1 211,20 грн., та з урахуванням трьох немайнових вимог складає 2 422,40 грн. (1 211,20 грн.х3=3633,60 грн.).

З огляду на наведене, позивачу необхідно надати уточнену позовну заяву з виправленими недоліками, доплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви із позовною вимогою немайнового характеру, з урахуванням вже сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн коп.

Платіжні реквізити для перерахування судового збору:

«Отримувач коштів ГУК у Дн-кій обл/Чечел.р/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA0004632, Код класифікації доходів бюджету 22030101, Призначення платежу: *;101; ______ (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська (назва суду, де розглядається справа)».

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 ст.185 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ч.ч.1,2 ст. 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод користування майном шляхом виселення - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів після отримання копії ухвали та попередити, що згідно вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Токар