Дата документу 22.05.2024Справа № 554/342/24
Провадження № 2/554/2826/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого судді Гольник Л.В.,

секретаря судового засідання Михайленко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року позивач ОСОБА_1 в особі свого адвоката Ткаченко С.В. звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку земельної ділянки, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1000 га, кадастровий №:19:003:0137, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 .

В обґрунтування вимог позивач вказав, що є спадкоємцем за законом після померлої ОСОБА_2 . До складу спадкового майна входять майнові права на нерухоме майно, а саме на 1/3 частку земельної ділянки, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1000 га, кадастровий №:19:003:0137, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Для належного оформлення своїх спадкових прав, позивач звертався до приватного нотаріуса, проте нотаріусом було повідомлено про неможливість оформлення спадкових прав з огляду на те, що з поданих нотаріусу правоустановлюючих документів на землю спадкодавця, не має можливості встановити склад спадкового майна, оскільки за свого життя спадкодавець частку у праві спільної сумісної власності на землю не визначив та державну реєстрацію права власності не провів (постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.12.2023 року за №182/02-31).

Вказане стало підставою для звернення до суду за захистом права власності.

11.01.2024 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

01.02.2024 року від відповідача Полтавської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечували щодо задоволення позовних вимог. У вказаній справі земельна ділянка знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без визначення часток. Оскільки за життя ОСОБА_2 власники землі не здійснили необхідні дії для набуття права власності (державну реєстрацію з визначенням часток) на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , тому вони не мають права передавати її у спадок, оскільки майнові права не були визначені (а.с. 38-40).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 07.02.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та її представник адвокат Ткаченко С.В. не з`явились, надали заяву, в якій позовні вимоги підтримали, просила справу розглядати у їх відсутність.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлені належним чином. Заяв та клопотань до суду не надійшло.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що мати позивача ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 11.05.2022 року (а.с.11).

Родинні відносини між померлою та позивачем доводяться копією свідоцтва про народження позивача від 04.09.1995р. серія НОМЕР_2 , де вбачається, що його матір`ю вказано ОСОБА_4 ; копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 12.05.2022 року №3, з якого вбачається, що ОСОБА_2 до реєстрації шлюбу мала прізвище ОСОБА_5 (а.с.15, 16).

Заяву про прийняття спадщини після померлої подав лише її син ОСОБА_1 (а.с.12,17).

Мати померлої ОСОБА_2 ОСОБА_6 , від права на спадщину відмовилася. Родинні відносини спадкодавця та ОСОБА_6 підтверджуються копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 НОМЕР_3 ; копією свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_7 серія НОМЕР_4 від 12.10.1994 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 після реєстрації шлюбу взяла прізвище ОСОБА_5 ; копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 12.05.2022 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 до реєстрації шлюбу мала прізвище ОСОБА_5 (а.с.14,15).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.12.2023 року за № 182/02-31 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Сокирченко Т.П. відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за законом на частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться у спільній сумісній власності без визначення часток у зв`язку з невідповідністю заявлених прав і поданих документів вимогам чинного законодавства (а.с.12).

Позивач успадкував та оформив спадщину на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що доводиться копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.2023р. за № 1358 та витягом з Державного реєстру речових прав від 27.12.2023 р. При цьому, з правовстановлюючих документів, оформлених позивачем, вбачається, що позивач спадкує ідеальну частку в розмірі 1/3 житлового будинку (а.с.20,21).

З копії договору дарування від 30.09.2004 року за № 7048 та витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно від 27.10.2004 року вбачається, що померла отримала у дар 1/3 ідеальну частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18,19).

Відповідно до рішення Октябрської районної у м.Полтаві ради від 27.10.2009 року за № 475 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 отримали у спільну сумісну власність земельну ділянку, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22).

З державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 739488 від 25.05.2010 року слідує, що земельна ділянка яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, кадастровий № :19:003:0137, передана у спільну сумісну власність: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (спадкодавець) (а.с.23,24).

З витягу з ДЗК від 28.12.2023 року про земельну ділянку, вбачається, що земельна ділянка, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, кадастровий № :19:003:0137, належить на підставі рішення від 27.10.2009 року за № 475 Октябрської районної у м.Полтаві: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (спадкодавець) (а.с.25-30).

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину за законом після померлої є її син ОСОБА_1 , позивач у справі.

Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Аналогічна позиція роз`яснена в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», а саме: право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно з ч. 1 ст.87 Земельного кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду та при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами.

За нормами ч.4 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до норм ст. 89 Земельного кодексу України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку.

Норма ч.5 ст. ст.89 Земельного кодексу України передбачає загальне правило про визначення часток у праві спільної сумісної власності, згідно якого вони є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Виключення з правила встановленого ч. 5 ст. ст. 89 Земельного кодексу України передбачено нормами ч. 4 ст.120 Земельного кодексу України.

За правилом ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Більш детальне регулювання відповідних правовідносин передбачене ст. ст. 370 - 372 Цивільного кодексу України, які також виходять із рівності часток у праві спільної сумісної власності, допускаючи, проте, винятки із цього правила з урахуванням обставин, що мають істотне значення. При застосуванні наведених норм важливе значення мають рекомендації Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». Слід особливо відзначити позицію, викладену в абз. 3 п. 21 постанови, за якою суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

За змістом ст.13 Ковенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку земельної ділянки, яка надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1000 га, кадастровий №:19:003:0137, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 22 травня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Територіальна громада м.Полтава в особі Полтавської міської ради, , місцезнаходження: м. Полтава, вул. Соборності, 36.

Суддя Л.В.Гольник