Провадження № 2/185/1426/24
11 березня 2024 року м.Павлоград
В провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває вказана вище цивільна справа.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації в рахунок поділу майна подружжя та призначено підготовче судове засідання.
Відповідно до позовної заяви відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач, представник позивача в судовому засіданні не заперечували проти направлення справи за підсудністю, покладались на розсуд суду.
Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти направлення справи за підсудністю, покладався на розсуд суду.
Дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, суд приходить до наступного.
Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Суд зауважує, що з тексту позовної заяви вбачається, що спірним майном подружжя щодо якого виник спір є транспортний засіб, тобто предметом позову є рухоме майно.
Згідно до ч. 2 ст. 181 ЦК України рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.
Таким чином підстав для застосування альтернативної чи виключної підсудності в даній справі не встановлено.
Відповідно до вимог частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» до документів, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, відноситься довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Згідно із частиною першою статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» за зверненням громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території або переселилися з неї, за місцем їх перебування оформляються і видаються органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, довідки, що підтверджують місце їх перебування. Такі довідки видаються громадянам у день звернення на підставі паспорта громадянина України чи іншого документа, до якого згідно із Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вносяться відомості про реєстрацію місця проживання, та письмової заяви, в якій зазначається адреса, за якою громадянину може бути вручена офіційна кореспонденція. При цьому відомості (відмітка) про місце перебування такої особи не вносяться до її паспорта. Зразок та порядок видачі довідки, що підтверджує місце перебування, зразок письмової заяви, яка подається громадянином для одержання довідки, затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Згідно із пунктами 2,7-1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509, для отримання довідки повнолітня особа, яка переміщується, звертається особисто або через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи). Під час видачі довідки посадова особа уповноваженого органу інформує особу, яка переміщується, про обов`язок повідомити протягом 10 днів відповідному територіальному підрозділу ДМС про фактичне місце проживання, а також про зміну фактичного місця проживання або повернення до покинутого місця проживання. Територіальний підрозділ ДМС у триденний строк після повідомлення особою, яка переміщується, про фактичне місце проживання проводить перевірку наведених у довідці відповідних відомостей, проставляє у разі підтвердження таких відомостей на зворотному боці довідки відмітку про реєстрацію місця проживання осіб, зазначених у довідці, та щодня подає в електронній формі уповноваженому органові відповідну інформацію.
Уповноважений орган вносить інформацію територіального підрозділу ДМС до Єдиної інформаційної бази даних про взятих на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, та у разі наявності підстав приймає рішення про зняття з обліку осіб, які переміщуються.
Територіальний підрозділ ДМС із залученням працівників територіальних органів і підрозділів МВС, представників інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, здійснює щомісяця вибіркову перевірку наведених у довідках відомостей про фактичне місце проживання осіб, які переміщуються (не менш як 10 відсотків загальної кількості таких осіб), та у разі не підтвердження зазначених відомостей в одноденний строк повідомляє про це уповноваженому органу для прийняття рішення щодо зняття з обліку осіб, які переміщуються.
Суд зазначає, що на момент відкриття провадження у даній справі 18.01.2024 суд не мав відомостей про внутрішнє переміщення відповідача, так як така іформація не була зазначена в позові та в інших заявах по суті справи.
Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.
Отже так як на момент відкриття провадження у справі відповідач мав зареєстроване у встановленому законом порядку місце перебування та фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , проте така інформація не була відома суду, то після отримання зазначеної інформації, судом встановлено, що дана справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, а саме Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.
Суд наголошує, що дана справа стала підсудною іншому суду не в процесі розгляду справи, а була підсудна іншому суду на момент відкриття провадження у справі, так як відповідач мав зареєстроване у встановленому законом порядку місце перебування за адресою: АДРЕСА_3 з 22.12.2022, тобто на час подання позову та на момент відкриття провадження у даній справі 18.01.2024.
Відповідно до ст. 378 ЦПК України неправильне визначення підсудності є підставою для подальшого скасування рішення суду першої інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, що призведе до затягування строків розгляду справи та порушення прав сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
Керуючись ст. 27, 28, 31, 32, 260 ЦПК України, суддя
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Ухвала знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко