№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1171/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Букіна О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Ковтуна Тараса Олександровича, подану в інтересах Комунального підприємства «Київський метрополітен», на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року, ухвалене у складі судді Букіної О.М., у справі №760/24350/21 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київський метрополітен» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Київський метрополітен» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Зазначала, що вона з 06 липня 2020 року по 11 серпня 2021 року працювала на посаді провідного економіста відділу інформаційного забезпечення та навігації управління майнових та земельних ресурсів КП «Київський метрополітен». Згідно з наказом (розпорядженням) КП «Київський метрополітен» від 11 серпня 2021 року № 814-Н/К «Про припинення трудового договору (контракту)» вона була звільнена з вказаної посади у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Своє звільнення вважала незаконним, оскільки відповідач жодним чином не обґрунтував необхідність скорочення штатної одиниці провідного економіста відділу інформаційного забезпечення та навігації управління майнових та земельних ресурсів, яка була єдиною у вказаному відділі. Підставою звільнення у оскаржуваному наказі зазначено наказ від 20 травня 2021 року № 116-Н «Про скорочення посади в адміністрації КП «Київський метрополітен». Однак, у вказаному наказі не відображено жодної інформації щодо змін в організації виробництва та праці, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників у відповідача, відповідно в оскаржуваному наказі також не відображено та не підтверджено факту скорочення чисельності або штату працівників відповідача. Також, посилалася на те, що відповідачем порушено вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 492 КЗпП України та не запропоновано їй усі вакантні посади. Крім того, її звільнення відбулося з порушенням вимог ч. 4 ст. 252 КЗпП, оскільки з моменту закінчення її повноважень голови цехкому профспілкової групи технологічного управління та управління майнових та земельних ресурсів профспілкового комітету адміністрації КП «Київський метрополітен» не минув рік, що також вказує на незаконність її звільнення. З урахуванням викладеного та заяви про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 просила скасувати наказ (розпорядження) КП «Київський метрополітен» від 11 серпня 2021 року № 814-Н/К «Про припинення трудового договору (контракту)» з нею як незаконний, поновити її на посаді провідного економіста відділу інформаційного забезпечення та навігації управління майнових та земельних ресурсів КП «Київський метрополітен» з 12 серпня 2021 року, та стягнути з КП «Київський метрополітен» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 серпня 2021 року по день ухвалення рішення.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним наказ (розпорядження) КП «Київський метрополітен» від 11 серпня 2021 року №814-Н/К «Про припинення трудового договору (контракту)» з ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного економіста відділу інформаційного забезпечення та навігації управління майнових та земельних ресурсів КП «Київський метрополітен» з 11 серпня 2021 року.

Стягнуто з КП «Київський метрополітен» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 серпня 2021 року по 29 листопада 2023 року в розмірі 932 968,12 грн.

Стягнуто з КП «Київський метрополітен» на користь держави судовий збір у розмірі 10 237,68 грн.

Стягнуто з КП «Київський метрополітен» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Вказано, що рішення в частині поновлення позивача ОСОБА_1 на роботі та стягнення середньомісячного заробітку у розмірі 20 317,37 грн. підлягає негайному виконанню.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, адвокат Ковтун Т.О., який діє в інтересах КП «Київський метрополітен», подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом першої інстанції помилково було взято до розрахунку нараховану заробітну плату позивачки без виключення сум лікарняних по догляду за дитиною, матеріальної допомоги на медичне страхування та суми щорічної відпустки за останні два календарних місяці, що передували звільненню, чим порушено вимоги абз. 1-3 п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Також зазначає, що КП «Київський метрополітен» у встановленому законом порядку звернулось з листом до профспілкового комітету про надання згоди на звільнення за скороченням штату працівників та надало всі наявні документи, які підтверджують, що ОСОБА_1 було запропоновано всі вакантні посади, від переведення на які вона відмовилась. Приймаючи рішення про надання згоди на скорочення профспілковий комітет вважав, що йому достатньо тієї інформації і документів, що надав роботодавець. Сама згода профспілкового комітету на скорочення позивачкою не оскаржувалась. Вказує, що згідно акту від 14 липня 2021 року, складеного начальником відділу кадрів управління кадрової роботи Коробковою М.В. , старшим інспектором відділу кадрів Швець А.Д., начальником відділу інформаційного забезпечення Стеценко К.В., позивачка ОСОБА_1 була ознайомлена з довідкою вакансій станом на 14 липня 2021 року та їй було запропоновано вакансію економіста І категорії відділу з договірної роботи ДБМ, від якої вона відмовилась, що також вбачається з письмових пояснень начальника відділу інформаційного забезпечення та навігації управління майнових та земельних ресурсів КП «Київський метрополітен» Стеценко К.В. та начальника управління майнових та земельних ресурсів КП «Київський метрополітен» Яремчук О.В. Також зазначає, що судом першої інстанції було порушено строки розгляду даної справи, встановлені ст. 275 ЦПК України, що призвело до того, що з відповідача було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 932 968,12 грн., в свою чергу це призвело до надмірного навантаження на підприємство, яке є об`єктом критичної інфраструктури та забезпечує не лише перевезення пасажирів, але й цілодобово здійснює діяльність як укриття для цивільних громадян. У разі дотримання судом процесуальних строків, встановлених ст. 275 ЦПК України, та розгляду справи протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, розмір суми, яка присуджена до стягнення з відповідача була б меншою. Звертає увагу на те, що відповідальність роботодавця перед колишнім працівником щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 932 968,12 грн. є нерозумною та несправедливою з огляду на її непропорційність наслідкам правопорушення, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам. Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. Відтак, вважає, що суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Адвокат Ільчук О.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала відзив на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів відповідача, вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні адвокат Ковтун Т.О., який діє в інтересах КП «Київський метрополітен», апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній підстав.

Адвокат Ільчук О.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах із КП «Київський метрополітен» з 11.12.1997 по 11.08.2021, зокрема, з 06.07.2020 по 11.08.2021 працювала у відповідача на посаді провідного економіста відділу інформаційного забезпечення та навігації управління майнових та земельних ресурсів КП «Київський метрополітен» (т. 1, а.с. 20-25).

Наказом від 20.05.2021 № 116-Н від 20.05.2021 № 116-Н «Про скорочення посади в адміністрації КП «Київський метрополітен»» було скорочено з 11.08.2021 у відділі інформаційного забезпечення та навігації управління майнових та земельних ресурсів КП «Київський метрополітен» посаду провідного економіста (т. 1, а.с. 28).

Даний Наказ від 20.05.2021 № 116-Н було видано відповідно до подання управління майнових та земельних ресурсів адміністрації КП «Київський метрополітен» від 26.04.2021 №39/03-308.

21.05.2021 ОСОБА_1 було попереджено, що відповідно до наказу від 20.05.2021 № 116-Н «Про скорочення посади в адміністрації КП «Київський метрополітен» буде скорочено її посаду з 11.08.2021 (т. 1, а.с. 29).

Разом із даним попередженням ОСОБА_1 було запропоновано вакантні посади на підприємстві, а саме: провідного економіста відділу спрощених закупівель (тимчасово на соцвідпустку) та касира станції метрополітену.

Від переведення на запропоновані вакантні посади позивач відмовилася, що підтверджується її підписом на попередженні (т. 1, а.с. 29).

08.06.2021 ОСОБА_1 було вдруге попереджено, що відповідно до наказу від 20.05.2021 № 116-Н «Про скорочення посади в адміністрації КП «Київський метрополітен» буде скорочено її посаду з 11.08.2021 (а.с. 30 т. 1).

Разом із даним попередженням ОСОБА_1 було запропоновано вакантні посади на підприємстві, а саме: провідного економіста відділу спрощених закупівель (тимчасово на соцвідпустку), провідного економіста з договірних та претензійних робіт відділу з організації договірної роботи (тимчасово на соцвідпустку) та економіста І кат. Відділу земельних ресурсів (тимчасово на соцвідпустку).

Від переведення на запропоновані вакантні посади позивач відмовилася, що підтверджується її підписом на попередженні (а.с. 30 т. 1).

14.07.2021 начальником відділу кадрів управління кадрової роботи Коробковою М.В. , ст. інспектором з кадрів відділу кадрів Швець А.Д. , начальником відділу інформаційного забезпечення та навігації Стеценко К.В. було складено та підписано Акт, яким останні засвідчили факт про те, що 14.07.2021 ОСОБА_1 була ознайомлена з довідкою вакансій станом на 14.07.2021 та їй було запропоновано вакансію економіста І категорії відділу з договірної роботи ДБМ, від якої ОСОБА_1 відмовилася (а.с. 157 т. 1).

Наказом (розпорядженням) КП «Київський метрополітен» від 11.08.2021 № 814-Н/К «Про припинення трудового договору (контракту)» ОСОБА_1 була звільнена з посади провідного економіста відділу інформаційного забезпечення та навігації управління майнових та земельних ресурсів КП «Київський метрополітен», причина звільнення: п. 1 ст. 40 КЗпП України, розірвання трудового договору за ініціативи власника (скорочення чисельності або штату працівників) (т. 1, а.с. 27).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. При цьому, ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що звільнення позивача із займаної посади було проведено з дотриманням порядку, передбаченого положеннями чинного законодавства України.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (частини перша, третя статті 49-2 КЗпП України).

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40 та частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Така правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі №161/7196/19.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу від 20.05.2021 № 116-Н від 20.05.2021 № 116-Н «Про скорочення посади в адміністрації КП «Київський метрополітен»» було скорочено з 11.08.2021 у відділі інформаційного забезпечення та навігації управління майнових та земельних ресурсів КП «Київський метрополітен» посаду провідного економіста (т. 1, а.с. 28).

Даний Наказ від 20.05.2021 № 116-Н було видано відповідно до подання управління майнових та земельних ресурсів адміністрації КП «Київський метрополітен» від 26.04.2021 №39/03-308 за результатами проведеного досконалого аналізу фактичного об`єму роботи в порівнянні з орієнтовними витратами часу провідного економіста відділу інформаційного забезпечення і навігації ОСОБА_1 за період роботи І квартал 2021 року, враховуючи дані анкети, яка заповнювалась особисто ОСОБА_1 , про що засвідчує її особистий підпис, погоджена начальником відділу інформаційного забезпечення і навігації управління майнових та земельних ресурсів.

Таким чином, у КП «Київський метрополітен» відбулися реорганізація структури підприємства, зміни в організації виробництва і праці, а саме скорочення чисельності та штату працівників.

21 травня 2021 року ОСОБА_1 було попереджено, що відповідно до наказу від 20.05.2021 № 116-Н «Про скорочення посади в адміністрації КП «Київський метрополітен» буде скорочено її посаду, а звільнення останньої із займаної посади за частиною 1 статті 40 КЗпП України відбулося 11 серпня 2021 року, тобто не пізніше ніж за два місця до звільнення ОСОБА_1 було попереджено про звільнення, що свідчить про дотримання роботодавцем встановленого КЗпП України терміну попередження працівника про звільнення.

Разом із даним попередженням ОСОБА_1 було запропоновано вакантні посади на підприємстві, а саме: провідного економіста відділу спрощених закупівель (тимчасово на соцвідпустку) та касира станції метрополітену.

Від переведення на запропоновані вакантні посади позивач відмовилася, що підтверджується її підписом на попередженні (т. 1, а.с. 29).

08.06.2021 ОСОБА_1 було вдруге попереджено, що відповідно до наказу від 20.05.2021 № 116-Н «Про скорочення посади в адміністрації КП «Київський метрополітен» буде скорочено посаду ОСОБА_1 з 11.08.2021 (т. 1, а.с. 30).

Разом із даним попередженням ОСОБА_1 було запропоновано вакантні посади на підприємстві, а саме: провідного економіста відділу спрощених закупівель (тимчасово на соцвідпустку), провідного економіста з договірних та претензійних робіт відділу з організації договірної роботи (тимчасово на соцвідпустку) та економіста І кат. Відділу земельних ресурсів (тимчасово на соцвідпустку).

Від переведення на запропоновані вакантні посади позивач відмовилася, що підтверджується її підписом на попередженні (т. 1, а.с. 30).

14.07.2021 начальником відділу кадрів управління кадрової роботи Коробковою М.В. , ст. інспектором з кадрів відділу кадрів Швець А.Д. , начальником відділу інформаційного забезпечення та навігації Стеценко К.В. було складено та підписано Акт яким останні засвідчили факт про те, що 14.07.2021 ОСОБА_1 була ознайомлена з довідкою вакансій станом на 14.07.2021 та їй було запропоновано вакансію економіста І категорії відділу з договірної роботи ДБМ, від якої ОСОБА_1 відмовилася (т. 1, а.с. 157).

Позивач у позовній заяві вказує, що 14.07.2021 її із довідкою про наявність вакантних посад на підприємстві ознайомлено не було та вакантну посаду економіста І категорії відділу з договірної роботи ДБМ їй запропоновано не було. Проте, у судовому засіданні представник позивача зазначив, що за умови повідомлення позивача про наявність вакантної посади економіста І категорії відділу з договірної роботи ДБМ, вона б беззаперечно погодилася на її зайняття.

Відповідно до наданої відповідачем Довідки про наявність вакансій станом на 01.06.2021, у відповідача були вакантні посади, зокрема, провідного економіста відділу з договірної роботи у Дирекції будівництва метрополітену (кількість - 1, оклад - 15 043 грн.) та економіста І категорії відділу з договірної роботи у Дирекції будівництва метрополітену (кількість - 1, оклад - 13 301 грн.) (т. 1, а.с. 163).

Дані посади не є тимчасовими та як свідчать матеріали справи не були запропоновані позивачу.

При цьому, відхиляючи посилання відповідача як на підтвердження виконання ним вимог трудового законодавства про працевлаштування працівника, посада якого підлягає скороченню, на Акт від 14.07.2021, суд першої інстанції обґрунтовано врахував що 26.07.2021 т.в.о. начальника КП Київський метрополітен» Гавриленко В.В. було складено та скеровано голові профспілкового комітету адміністрації КП Київський метрополітен» лист «Про надання згоди на звільнення за скороченням штату працівників» (т. 1, а.с. 179).

У даному листі було вказано, що ОСОБА_1 одночасно з ознайомленням з наказом про скорочення 21.05.2021 відповідно до вимог ч. 2 ст. 49-2 КзПП України було запропоновано посади провідного економіста відділу спрощених закупівель (тимчасово, на соцвідпустку основного працівника) та касира станції метрополітену комерційної служби, проте остання від переведення відмовилася. Крім того, 08.06.2021 ОСОБА_1 було запропоновано наступні посади: провідного економіста відділу спрощених закупівель управління з організації процедур закупівель (тимчасово, на соцвідпустку основного працівника), провідного економіста з договірних та претензійних робіт відділу з організації договірної роботи юридичного управління (тимчасово, на соцвідпустку основного працівника) та економіста І кат. відділу земельних ресурсів управління майнових та земельних ресурсів (тимчасово, на соцвідпустку основного працівника), проте остання від переведення відмовилася.

При цьому, даний лист не містить інформації про те, що 14.07.2023 ОСОБА_1 була ознайомлена з довідкою вакансій станом на 14.07.2021 та їй було запропоновано вакансію економіста І категорії відділу з договірної роботи ДБМ, від якої ОСОБА_1 відмовилася.

Не зазначення у листі «Про надання згоди на звільнення за скороченням штату працівників» інформації про ознайомлення позивача 14.07.2021 із довідкою про наявність вакансій у відповідача станом на 01.06.2021 та пропонування їй вакансії економіста І категорії відділу з договірної роботи ДБМ, ставить під сумнів сам факт ознайомлення 14.07.2021 ОСОБА_1 із довідкою про наявність вакансій у відповідача станом на 01.06.2021 та пропонування їй вакантної посади економіста І категорії відділу з договірної роботи ДБМ.

Крім того, у травні та червні 2021 року позивачу були запропоновані вакантні посади для переведення шляхом письмового повідомлення та остання від них відмовлялася у письмовому вигляді. При цьому, 14.07.2021 ОСОБА_1 таке переведення було запропоноване в усній формі.

Отже, враховуючи наведені норми права та фактичні обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що наданий відповідачем акт від 14.07.2021 не є належним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження факту ознайомлення ОСОБА_1 із довідкою про наявність вакантних посад на підприємстві станом на 01.06.2021 та пропонування позивачу переведення на посаду економіста І категорії відділу з договірної роботи ДБМ, яка була на той час вакантною, та обґрунтовано вважав встановленим той факт, що, звільняючи ОСОБА_1 із займаної посади, відповідачем не було запропоновано всі вакантні станом на 01.06.2021 посади, зокрема, провідного економіста відділу з договірної роботи у Дирекції будівництва метрополітену (кількість - 1, оклад - 15 043 грн.) та економіста І категорії відділу з договірної роботи у Дирекції будівництва метрополітену (кількість - 1, оклад - 13 301 грн.).

Наведене вище свідчить про невиконання відповідачем вимог ч. 2 ст. 40, ч. 2 та 3 ст. 49-2 КЗпП України при звільненні ОСОБА_1 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання незаконним наказу (розпорядження) КП «Київський метрополітен» від 11.08.2021 № 814-Н/К «Про припинення трудового договору (контракту)» та поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного економіста відділу інформаційного забезпечення та навігації управління майнових та земельних ресурсів КП «Київський метрополітен» з 12.08.2021.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині визначення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), згідно з пп. "з" п. 1 якого, цей Порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу.

Відповідно до абз.абз. 1 - 4 п. 2 Порядку (у редакції чинній на момент звільнення позивача), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Згідно з абз.абз. 1 - 3 п. 4 Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються: а) виплати за виконання окремих доручень (одноразового характеру), що не входять в обов`язки працівника (за винятком доплат за суміщення професій і посад, розширення зон обслуговування або виконання додаткових обсягів робіт та виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників, а також різниці в посадових окладах, що виплачується працівникам, які виконують обов`язки тимчасово відсутнього керівника підприємства або його структурного підрозділу і не є штатними заступниками); б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); в) компенсаційні виплати на відрядження і переведення (добові, оплата за проїзд, витрати на наймання житла, підйомні, надбавки, що виплачуються замість добових); г) премії за винаходи та раціоналізаторські пропозиції, за сприяння впровадженню винаходів і раціоналізаторських пропозицій, за впровадження нової техніки і технології, за збирання і здавання брухту чорних, кольорових і дорогоцінних металів, збирання і здавання на відновлення відпрацьованих деталей машин, автомобільних шин, введення в дію виробничих потужностей та об`єктів будівництва (за винятком цих премій працівникам будівельних організацій, що виплачуються у складі премій за результати господарської діяльності); д) грошові і речові винагороди за призові місця на змаганнях, оглядах, конкурсах тощо; е) пенсії, державна допомога, соціальні та компенсаційні виплати; є) літературний гонорар штатним працівникам газет і журналів, що сплачується за авторським договором; ж) вартість безплатно виданого спецодягу, спецвзуття та інших засобів індивідуального захисту, мила, змивних і знешкоджувальних засобів, молока та лікувально-профілактичного харчування; з) дотації на обіди, проїзд, вартість оплачених підприємством путівок до санаторіїв і будинків відпочинку; и) виплати, пов`язані з ювілейними датами, днем народження, за довголітню і бездоганну трудову діяльність, активну громадську роботу тощо; і) вартість безплатно наданих деяким категоріям працівників комунальних послуг, житла, палива та сума коштів на їх відшкодування; ї) заробітна плата на роботі за сумісництвом (за винятком працівників, для яких включення її до середнього заробітку передбачено чинним законодавством); й) суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; к) доходи (дивіденди, проценти), нараховані за акціями трудового колективу і вкладами членів трудового колективу в майно підприємства; л) компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати.

При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

В інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Відповідно до виданої відповідачем довідки про суми виплаченої заробітної плати позивачу № 127 від 19.08.2021 встановлено, що двома повними останніми місяцями, які ОСОБА_1 працювала на підприємстві є червень та липень 2021 року, а її заробітна сплата за цей період склала: червень 2021 року - 24 294,68 грн., липень 2021 року - 16 340,06 грн. (а.с. 113 т. 1).

Разом з тим, при обчисленні середньої заробітної плати судом першої інстанції в розрахунок було взято нараховану заробітну плату без виключення в червні 2021 року суми лікарняних по догляду за дитиною в розмірі 9 672,78 грн. та матеріальної допомоги на медичне страхування у сумі 320,00 грн., та без виключення в липні 2021 року суми щорічної відпустки в розмірі 3 500,75 грн. та матеріальної допомоги на медичне страхування в сумі 320,00 грн.

Відповідно до наданих відповідачем розрахункових листів за період червень 2021 року - липень 2021 року, позивач фактично відпрацювала 25 днів, а саме: червень 2021 року - 13 днів, липень 2021 року - 12 днів (а.с. 111-112 т. 1).

Дотримуючись норм розрахунку середньої заробітної плати, встановлених Постановою № 100, заробітна плата для розрахунку середнього заробітку склала за червень 2021 року - 14 301,90 грн., за липень 2021 року - 12 519,31 грн.

Отже, середньоденна заробітна плата позивачки складає 1 072,85 грн. (14 301,90 грн. + 12 519,31 грн. = 26 821,21 грн.; 26 821,21 грн. / 25 днів = 1 072,85 грн.).

Період вимушеного прогулу позивача складає з 12.08.2021 року по день ухвалення рішення - 29.11.2023 року 574 робочих днів.

З урахуванням викладеного вище, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.08.2021 по 29.11.2023 у розмірі 615 815,90 грн. (1 072,85 грн. * 574 робочих днів = 615 815,90 грн.).

Таким чином, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року підлягає зміні в частині визначення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з КП «Київський метрополітен» на користь ОСОБА_1 та в частині судового збору, який підлягає стягненню з КП «Київський метрополітен» в дохід держави.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з КП «Київський метрополітен» в дохід держави підлягає стягненню 7 066,16 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Ковтуна Тараса Олександровича, подану в інтересах Комунального підприємства «Київський метрополітен», задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року змінити в частині визначення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з Комунального підприємства «Київський метрополітен» на користь ОСОБА_1 та в частині судового збору, який підлягає стягненню з Комунального підприємства «Київський метрополітен» в дохід держави.

Стягнути з Комунального підприємства «Київський метрополітен» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 серпня 2021 року по 29 листопада 2023 року в розмірі 615 815,90 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Київський метрополітен» в дохід держави судовий збір у розмірі 7 066,16 грн.

В іншій частині рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 листопада 2023 року підлягає залишенню без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 07 березня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді