Справа № 462/6258/23 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н. М.
Провадження № 22-ц/811/224/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 14 грудня 2023 року в складі судді Галайко Н.М. в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

встановив:

У серпні 2023 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики, просять стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у формі розписки від 14.02.2023 у розмірі 568 057 грн. 91 коп., з яких основна сума боргу 562 953 грн. 00 коп., 3% річних від простроченої суми 3 979 грн. 00 коп., інфляційних втрат 1 125 грн. 91 коп.; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 16 068, 38 дол. США та 87 603 грн. 54 коп., з яких основна сума боргу 16 000 дол. США та 80 000 грн. 00 коп., 3% річних від простроченої суми 68, 38 дол. США та 1 762 грн. 19 коп., інфляційних втрат 5 841 грн. 35 коп.; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 у розмірі 5 680 грн. 60 коп.; стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_2 у розмірі 6 861 грн. 50 коп.

Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14 грудня 2023 року провадження у цивільній справі за єдиним унікальним номером судової справи 462/6258/23 за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики зупинено.

Ухвалу суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , вважає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та без повного з`ясування всіх обставин у справі, тому підлягає скасуванню.

Оскаржувана ухвала постановлена за відсутності позивача, під час оголошеної по всій території України повітряної тривоги про ракетну небезпеку.

Зокрема, оголошена 14.12.2023 о 11.02 год повітряна тривога тривала до 12.42 год, при цьому, підготовче судове засідання у даній справі було призначено на цей день на 12 год 00 хв.

Під час тривоги до приміщення суду нікого не впускали і розгляд справи не проводився, однак за відсутності сторін у справі, суд розглянув клопотання відповідача з яким позивач не був ознайомлений, не надав своїх пояснень та заперечень, зупинивши провадження у справі, що перешкоджає позивачу у реалізації конституційного права на захист та процесуального на участь у судовому засіданні.

Покликається на практику Верховного Суду де, за обставин повітряної тривоги зроблені висновки про те, що учасник справи не з`явився у судове засідання з об`єктивних і поважних причин.

Апелянт звертає увагу на те, що обґрунтовуючи клопотання про зупинення провадження, відповідач вказує на те, що він перебуває на військовій службі та долучає довідку тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 від 21.07.2023 № 4206, з якої вбачається що така видана солдату ОСОБА_3 про те, що він з 11.07.2023 перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 по теперішній час.

Вважає, що відповідач намагається уникнути повернення боргу у значній сумі, який виник вже після повномасштабного вторгнення та повернення якого він свідомо уникав.

Зокрема, просячи зупинити провадження у справі, відповідач не зазначає до якого часу зупинити та не вказує про свій обов`язок повідомити суд про обставини, коли вони відпадуть та не будуть перешкодою у розгляді справи.

Також зазначає, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформляється письмовими наказами по особовому складу, відтак, доказом перебування ОСОБА_3 на військовій службі є не довідка військової частини, а наказ по особовому складу, який у матеріалах справи відсутній.

Під час постановлення оскаржуваної ухвали суд не мав жодних оновлених даних про перебування ОСОБА_3 на військовій службі, а також суд не встановив, чи така довідка стосується саме відповідача, оскільки не має ідентифікуючих ознак, тому така не може бути належним доказом, який підтверджує факт перебування відповідача на військовій службі, що також унеможливлює його участь у судових засіданнях.

Суд не взяв до уваги те, що відповідачем не заперечується факт власноручного написання ним розписок, отримання позики, тобто не заперечує проти позовних вимог.

Враховуючи наведене, вважає, що у суду були відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі.

Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 14 грудня 2023 рокута направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Витрати по розгляду справи покласти на відповідача.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Разом з цим, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та зупиняючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для проходження військової служби, тому зупинив провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України.

Зокрема, згідно із довідкою військової частини НОМЕР_1 № 4206 від 21.07.2023, відповідач ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 з 11.07.2023 по теперішній час, що підтверджує неможливість участі відповідача у справі як у судових засіданнях, так і інших процесуальних діях та є суттєвою перешкодою для повного та об`єктивного розгляду даної справи, а також відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України зобов`язує суд зупинити провадження у справі.

При цьому, у разі не зупинення провадження у даній цивільній справі буде порушено конституційне право сторони на належний, повний та об`єктивний розгляд даної справи.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів виходить із такого.

Питання зупинення провадження у справі врегульовано у Главі 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Зокрема, статтями 251-252 ЦПК України передбачено підстави за яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі.

У пункті 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Строки на які зупиняється провадження у справі визначені статтею 253 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи, відтак суд повинен виходити з того, що тяганина при вирішенні цивільних справ вважається грубим порушенням цивільно-процесуального законодавства та є неприпустимою.

Зважаючи на те, що предметом оцінки у даному провадженні є виключно процесуальне рішення суду першої інстанції від якого залежить можливість продовження розгляду судом першої інстанції даного спору, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, які стосуються суті спірних правовідносин, зокрема, не заперечення відповідачем факту власноручного написання розписок, отримання позик, оскільки таким може бути надана оцінки при розгляді справи по суті.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава зупинення провадження у справі застосовується виключно з метою забезпечення можливості дотримання процесуальних прав учасників процесу, закріплених нормами ЦПК України, зокрема на безперешкодну участь сторін у судовому процесі, та з метою виконання обов`язку суду щодо повного та об`єктивного дослідження судом всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Так, указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, відповідними Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні продовжено і такий триває і на час розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено військовий обов`язок. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Іншими словами, для висновку про можливість зупинення провадження у справі, як виконання обов`язку визначеного п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суду необхідно представити чіткі докази (інформацію) про перебування учасника справи у складі Збройних Сил України, зокрема, у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та залучення його до виконання бойових завдань на території України з метою забезпечення національної безпеки і оборони України, у зв`язку із повномасштабним вторгненням та збройною агресією російської федерації.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 з 11 липня 2023 року (а.с. 43).

Тобто відповідач ОСОБА_3 був мобілізований задовго до подання позову у даній справі, оскільки такий поданий 23.08.2023.

31.01.2024 на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_3 , у якій останній повідомив, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та задіяний у виконанні бойового завдання по відбиттю збройної агресії російської федерації на території України. До заяви ОСОБА_3 додав довідку № 317 від 25.01.2024, згідно якої останній перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 (а.с. 99-100).

Із відкритих та доступних джерел з`ясовано, що частина НОМЕР_2 дислокується у м. Києві.

Таким чином, матеріали справи містять належні докази про перебування ОСОБА_3 на цей час у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан або залучені до Операції об`єднаних сил під керівництвом ЗСУ для забезпечення захисту територіальної цілісності, суверенітету і незалежності нашої держави.

Враховуючи наведене та незважаючи на те, що суд першої інстанції не витребовував відомості щодо перебування ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України, колегія суддів не може не погодитися із висновком місцевого суду про наявність підстав, а відтак необхідність зупинення провадження у справі.

Будь які доводи апеляційної скарги відповідних висновків суду та обставин справи не спростовують, тому про протилежне не свідчать.

При цьому, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що визначена законодавцем підстава для зупинення провадження не говорить про неможливість участі у розгляді справи, тому не повинна розглядатися через таку призму, а про обов`язок суду вчинити у конкретний спосіб за наявності відповідних підстав.

Таким чином, зупинення провадження у даній справі, як виконання судом обов`язку визначеного законодавцем, не може свідчити про перешкоджання позивачу у реалізації конституційного права на захист чи процесуального на участь у судовому засіданні.

В свою чергу, за змістом частини 5 ст. 12 ЦПК України, на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

З початком повномасштабної військової агресії населені пункти України систематично зазнають ракетних ударів, а в прифронтових містах і селах - бомбардувань, артилерійських та мінометних обстрілів.

Оповіщення про загрозу або виникнення таких надзвичайних ситуацій здійснюється через системи оповіщення різних рівнів, електронні комунікаційні мережі загального користування тощо, відповідно до статті 30 Кодексу цивільного захисту України, Положення про організацію оповіщення про загрозу виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій та організації зв`язку у сфері цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.09.2017 № 733, зокрема шляхом уривчастого звукового попереджувального сигналу «Увага всім» та трансляції відповідного повідомлення про загрозу виникнення або виникнення надзвичайної ситуації (далі - сигнал «повітряна тривога»).

Чинним законодавством України у сфері цивільного захисту передбачений чіткий алгоритм поведінки громадян та відповідні повноваження органів державної влади, місцевого самоврядування, керівників підприємств і організацій усіх форм власності у випадку виникнення надзвичайної ситуації. Шляхом відповідних оповіщень (сигналів і повідомлень) органи управління цивільного захисту доводять до мешканців населених пунктів інформацію про загрозу та виникнення надзвичайних ситуацій, повітряної тривоги, аварій, катастроф, епідемій, пожеж тощо. Після отримання таких оповіщень громадяни мають діяти відповідно до наданих інструкцій та правил цивільного захисту. Зокрема, припинити роботу та вжити необхідних заходів безпеки (рішення Ради суддів України від 05.08.2022 № 23).

Відповідно до наведених приписів судами запроваджено локальні заходи (план, порядок дій, розпорядження) щодо інформування про сигнал «повітряна тривога» та реагування задля збереження життя і здоров`я суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, зокрема для їх негайного переходу до укриття.

Враховуючи наведене, при вирішенні питання про наявність підстав для відкладення розгляду справи, у якій на початок судового засідання оголошено сигнал «повітряна тривога» суд має керуватися пріоритетом збереження життя і здоров`я людини, а обов`язком суду є сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав, зокрема на участь у судовому розгляді, та виходити з того, що відсутній учасник справи не з`явився в судове засідання з об`єктивних і поважних причин, за відсутності клопотання про розгляд справи за його відсутності.

При цьому обставини оголошення сигналу «повітряна тривога» у певному регіоні слід вважати загальновідомими, тобто такими що не потребують доказування, а неявка у судове засідання учасників справи може бути спричинена такою надзвичайною ситуацією, яка об`єктивно унеможливлює завчасне подання клопотання про відкладення розгляду справи з цих причин.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22 грудня 2022 року у справі №910/2116/21.

Як убачається з наданих апелянтом доказів та матеріалів справи, у визначений судом першої інстанції час розгляду (14 грудня 2023 року о 12 год. 00 хв.) справи № 462/6258/23 тривала «повітряна тривога», сигнал про яку оголошено по всій території України о 11 год. 06 хв., а про «відбій повітряної тривоги» - о 12 год. 41 хв., що підтверджується даними з вебсайту «Історія повітряних тривог у Києві внаслідок російської військової агресії» (https://kyiv.digital/storage/air-alert/stats.html).

За таких обставин, розглядаючи справу 14 грудня 2023 року, призначену на 12 год. 00 хв. суд першої інстанції повинен був дійсно врахувати, що сторони (їх представники) з об`єктивних і поважних причин не змогли з`явитися до суду. Повітряна тривога 14 грудня 2023 року була оголошена десять разів.

Поряд з цим, встановлення певної невідповідності у діях суду першої інстанції не тягне за собою скасування оскаржуваної ухвали, оскільки такі про помилковість чи незаконність висновків суду не свідчить.

Іншими словами, за наявності доказів про перебування відповідача ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України та участь у забезпеченні національної безпеки і оборони України, у зв`язку із повномасштабним вторгненням та збройною агресією російської федерації, відповідного клопотання останнього про зупинення провадження у справі, відкладення судового засідання 14.12.2023 на іншу дату мало б виключно формальний характер, тому вирішення клопотання у цей день не свідчить про порушення судом обов`язку сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав.

Доводи апеляційної скарги про відсутність наказу по особовому складу, як доказу перебування ОСОБА_3 на військовій службі, не впливають на правильність висновку суду про наявність підстав для зупинення провадження у справі, оскільки не скасовує встановленого законом обов`язку суду зупинити провадження у зв`язку із перебуванням сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан, за умови доведеності даної обставини належними та допустимими доказами.

Колегія суддів звертає увагу на те, згідно зі ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

З наданої відповідачем довідки вбачається, що така є додатком 24 до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України (пункт 2 9 4 3), відтак підстави не враховувати таку та не брати її до уваги, відсутні (а.с. 100).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала районного суду постановлена з додержанням вимог процесуального закону, внаслідок чого підстав для її скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 14 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 12 березня 2024 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк