Номер провадження 2/341/563/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Гаполяка Т.В.

секретаря Зельманович М.П.

за участі:

представника позивачки адвоката Раврика І.Д.,

представника відповідача прокурора Кабаля А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної прокуратури про звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Представник адвокат Раврик І.Д. в інтересах довірительки ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківської обласної прокуратури у якому просить: скасувати арешт земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 , кадастровий номер :01:001:007, площею 0,4830 га, яка знаходиться в урочищі «Зареба» с. Тенетники Івано-Франківського району Івано-Франківської області, що накладений постановою слідчого прокуратури Галицького району Гедзик В.М. б/н від 17 листопада 2011 року, реєстрацій номер обтяження 12044658 від 06 січня 2012 року.

Представник позивачки адвокат Раврик І.Д. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити, з підстав викладених ньому.

Представник відповідача прокурор Кабаль А.І. в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представника позивачки адвоката Раврика І.Д., відношення представника відповідача - прокурора ОСОБА_2 , суд приходить до наступного.

Позивач оскаржує арешт, накладений у межах кримінального провадження за правилами КПК України 1960 року. При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Ця правова норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України 2012 року, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Отже, у визначенні порядку звільнення майна з-під арешту потрібно керуватися правилами КПК України 1960 року.

Порядок щодо скасування арешту на майно було передбачено таким чином - на підставі постанови слідчого в порядку частини шостої 126 КПК України 1960 року, або судом під час попереднього судового засідання в порядку статті 253 КПК України 1960 року, під час ухвалення вироку в порядку статті 324 КПК України 1960 року, або судом в порядку виконання вироку в порядку статей 409, 411 КПК України 1960 року.

Згідно зі статтею 126 КПК України 1960 року забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б це майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Згідно з пунктами 7 та 8 частини першої статті 324 КПК України 1960 року, постановляючи вирок, суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, на чию користь та в якому розмірі, і чи підлягають відшкодуванню збитки, заподіяні потерпілому, а також кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на його стаціонарне лікування, якщо цивільний позов не був заявлений; що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

У порядку, передбаченому статтею 411 КПК України 1960 року, суди вправі вирішувати питання, які виникають при виконанні вироку, зокрема щодо виконання вироку у частині цивільного позову чи конфіскації майна.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за правилами КПК України 1960 року та завершено у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц (провадження № 14-496цс18)) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19)). Залежно від суб`єктного складу учасників такого спору його потрібно розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Якщо арешт накладений на майно особи, щодо якої за КПК України 1960 року була порушена кримінальна справа, але надалі постанову про порушення кримінальної справи за тим же процесуальним законом суд скасував, не вирішивши питання про зняття зазначеного арешту, спір про звільнення цього майна з-під арешту слід розглядати за правилами цивільного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня

2019 року у справі № 766/21865/17).

Якщо арешт накладений на майно особи під час досудового розслідування за правилами КПК України 1960 року, ця особа була засуджена, і вирок не виконаний, однак до її засудження інша особа на підставі судового рішення стала власником відповідного майна, то вирішення питання щодо зняття такого арешту здійснюється за правилами кримінального судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 569/4374/16-ц).

У постанові від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19) Велика Палата Верховного Суду конкретизувала наведені висновки щодо юрисдикції спорів та зазначила, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та не знятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи, потрібно розглядати за правилами цивільного судочинства. Питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та не скасованого після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна вирішує слідчий суддя в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу (пункти 51, 52).

Судом встановлено, щ постановою слідчого прокуратури Галицького району Гедзика В.М. від 17 листопада 2011 року накладено арешт на майно ОСОБА_1 , а саме: земельну ділянку кадастровий номер :01:001:007, площею 0,4830 га, яка знаходиться в урочищі «Зареба» с. Тенетники Івано-Франківського району Івано-Франківської області в межах проведення досудового слідства по кримінальній справі №326529 порушеній стосовно Тенетниківського сільського голови Пендерецького О.Б. та колишнього секретаря сільської ради Метеньки Г.О. за частиною 2 статті 364, частиною 2 статті 366 КК України за фактом незаконного відчуження земельних ділянок на території Тенетниківської сільської ради (а.с.8-9).

Вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2012 року:

- ОСОБА_3 було визнано винним за частиною 2 статті 364, частиною другою статті 366 КК України та на підставі статті 70 КК України призначено остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати посади чи займатися певною діяльністю строком один рік. Застосовано статтю 75 КК України та звільнено ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням одного року іспитового строку;

- ОСОБА_4 було визнано винною за частиною 2 статті 364, частиною другою статті 366 КК України та на підставі статті 70 КК України призначено остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в органах місцевого самоврядування строком два роки. Застосовано статтю 75 КК України та звільнено ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням двох років іспитового строку.

Судом не вирішувалось питання щодо накладеного постановою слідчого прокуратури Галицького району Гедзика В.М. від 17 листопада 2011 року арешту на майно ОСОБА_1 в межах кримінальної справи № 1-68/2012р.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 409 КПК України 1960 року питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Тобто, зняття арешту має здійснювати суд, який постановив вирок по цій справі (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 30 липня 2021 року у справі № 185/9002/20, провадження № 61-9289св21.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає в порядку цивільного судочинства. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (частина 2 статті 255 ЦПК України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної прокуратури про звільнення майна з-під арешту підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 142, 206, 255, 260, 261 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної прокуратури про звільнення майна з-під арешту закрити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач ОСОБА_1 . Зареєстроване місце проживання за адресою: с.Тенетники, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область;

представник позивачки адвокат Раврик Ігор Дмитрович, поштова адреса: вул. Караїмська, 25, м.Галич, Івано-Франківська область;

відповідач Івано-Франківська обласна прокуратура, поштова адреса: вул. Грюнвальдська, 11, м.Івано-Франківськ. ЄДПРОУ 05330483.

СуддяТарас ГАПОЛЯК