Справа № 513/122/24
Провадження № 2/513/284/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Русавської Н.В., представника позивачки адвоката Власенко Л.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини,

В С Т А Н О В И В:

23 січня 2024 року представник позивачки адвокат Власенко Л.В. звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви (а.с. 30-31) просить:

стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у розмірі однієї чверті від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з урахуванням інфляції, позичаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття чи до зміни матеріального або сімейного стану сторін;

стягнути відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю;

стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 17 грудня 2020 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Спільне життя не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин з жовтня 2023 року. На даний час на розгляді Саратського районного суду перебуває позовна заява про розірвання шлюбу. Дитина проживає з позивачкою, перебуває на її утриманні, батько матеріальну допомогу не надає.

Дитина сторін син ОСОБА_4 є дитиною з інвалідністю, хворіє на тяжку невиліковну хворобу та потребує домашнього догляду. Позивачка з 01.06.2021 року по 10.04.2024 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку Позивачка не працює, оскільки доглядає дитину, не отримує доходу, а відповідач не надає їй матеріальної допомоги.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 21 січня 2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 26).

Представник позивачки адвокат Власенко Л.В. в суді позов підтримала просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов щодо стягнення аліментів на утримання дитини визнав повністю. Вимоги щодо стягнення аліментів на утримання позивачки не визнав, посилаючись на те, що син ОСОБА_4 не потребує стороннього догляду.

Заслухавши представника позивачки, відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

За положеннями частини 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виходячи з положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

За статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

На підставі частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За положеннями частини 1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

17 грудня 2020 року сторони уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 17 грудня 2020 року Центральним районним у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

З довідки Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Михайлівський старостинний округ № 43 від 11.01.2024 року вбачається, що ОСОБА_2 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . До складу її сім`ї входить син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).

Судом встановлено, що відповідач є працездатним, інші діти та непрацездатні особи на його утриманні не перебувають.

При цьому суд виходить з того, що відсутність роботи не звільняє батька від обов`язку утримувати дитину.

У рішенні від 7 грудня 2006 року у справі "HUNT v. UKRAINE", № 31111/04, § 54, Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Ураховуючи стан здоров`я та матеріальне становище малолітньої дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших осіб на утриманні, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини.

Стосовно вимог позивачки щодо стягнення аліментів на її утримання протягом усього часу проживання з дитиною з інвалідністю, суд приходить до наступного.

Відповідно до медичного висновку № 25/23 від 24.05.2023 року, виданого КП "Саратський центр первинної медико-санітарної допомоги", дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має вроджену ваду серця стан після радікальної корекції коарктації аорти та часткового аномального дренажу лівих легеневих вен, вторинна артеріальна гіпертензія (17.08.2021 року м. Київ) ОД частковий ктоз в/повіки, паралітична косоокість збіжна. Агенція мозолисттю тіла (а.с. 12).

Згідно довідки № 9 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, виданої Лікарською консультативною комісією КП "Саратський центр первинної медико-санітарної допомоги", ОСОБА_5 , як дитина, яка має статус "дитина-інвалід" з 11.05.2021 року, потребує домашнього догляду. Довідка видана 24.05.2023 року і дійсна до 24.05.2024 року (а.с.13).

Позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання позивачки протягом усього часу проживання з дитиною з інвалідністю, представник позивачки обгрунтував ст. 88 СК України, яка встановлює, що якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Вказана норма встановлює підстави, за яких виникає зазначене вище право: 1) один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом; 2) дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; 3) цей з подружжя опікується нею; 4) другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя, з яким проживає дитина-інвалід, є не тільки наявність в дитини інвалідності, але й неспроможність дитини обходитись без постійного стороннього догляду, а також наявність в другого з подружжя можливості надавати матеріальну допомогу.

Довідка № 9 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, видана Лікарською консультативною комісією КП "Саратський центр первинної медико-санітарної допомоги" підтверджує, що ОСОБА_5 , як дитина, яка має статус "дитина-інвалід" з 11.05.2021 року, потребує домашнього догляду.

Суду не надано належних та допустимих доказів того, що дитина-інвалід ОСОБА_5 , не може обходитися без постійного стороннього догляду, тому суд приймає до уваги заперечення відповідача в цій частині.

Суд вважає, що правовідносини сторін в частині стягнення аліментів на утримання дружини регулюються ст.84 СК України.

Згідно з частинами 2, 3, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

На даний час позивачка не працює, здійснює домашній догляд за дитиною-інвалідом.

Визначаючи розмір аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання позивачки, з якою проживає дитина- інвалід, яка має вади фізичного розвитку, суд приймає до уваги, що довідка № 9 про потребу дитини у домашньому догляді дійсна до 24.05.2024 року, а отже і аліменти слід стягувати до цієї дати.

Отже вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання підлягають частковому задоволенню в розмірі 1500 гривень з дня подачі позову та до 24.05.2024 року.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3000 гривень суд встановив наступне.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 3 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited" проти України»).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень представником позивача ОСОБА_6 надано договір № 1 від 12 січня 2024 року про надання правничої допомоги (а.с. 18-20), детальний опис наданих послуг (а.с.21, квитанцію до прибуткового касового ордера № 1 від 12.01.2024 про прийняття від ОСОБА_2 3000 гривень (а.с.22).

Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 гривень.

Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачка звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 2422 гривень 40 копійок (1211,20 грн. + 1211,20 грн.).

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 80, 84, 180-182, 183 СК України, ст.ст. 2-15, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з урахуванням інфляції, починаючи з 23 січня 2024 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 23 січня 2024 року до 24 травня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 11 березня 2024 року.

Позивачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий 06 січня 2021 року органом 1212, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Власенко Лілія Вікторівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД № 002725, видане на підставі рішення Ради адвокатів Одеської області від 16 вересня 2015 року за № 38, РНОКПП НОМЕР_5 , 68200, смт. Сарата, вул. Тіниста, буд.4.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт НОМЕР_6 , виданий 02 грудня 2014 року Тарутинським РС ГУ ДМС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя А. І. Бучацька