Справа № 689/2258/23
РІШЕННЯ

Іменем України

28.02.2024 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий-суддя Баськов М. М.

за участю:

секретарів судового засідання Грановської Д. А., Войт Л. М.

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на частку в спільному майні,

встановив:

В серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права на частку в спільному майні, а саме: про визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку із господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , та на 1/2 частину легкового автомобіля марки CITROEN моделі C5, 2012 р. в., реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що 01 червня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, в якому в них народилися троє дочок, двоє з яких на даний час є неповнолітніми. Рішенням Ярмолинецького районного суду від 11 серпня 2022 року шлюб був розірваний. За час перебування у шлюбі вони набули у приватну власність вказані вище автомобіль та житловий будинок, при цьому даний об`єкт нерухомості вони набули у власність шляхом поділу та добудови.

Оскільки відповідач не визнає за нею право власності на вказане спірне майно, ОСОБА_1 просить визнати за нею право на частку у спільному майні, зокрема у житловому будинку та транспортному засобі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Також позивачка ствердила, що в кінці 2019 року вона дізналася, що у ОСОБА_2 є відносини з іншою жінкою, з якою він проживає на теперішній час. Вона з відповідачем впродовж тривалого часу не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету тощо. Також позивачка пояснила, що спірний житловий будинок відповідач отримав у спадок після батька, а в подальшому вони його добудовували.

Відповідач та його представник заперечили проти позову, вважаючи його необґрунтованим. Зокрема відповідач пояснив, що після смерті свого батька ОСОБА_4 він успадкував 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , а інша половина вказаного будинку належала його двоюрідному брату ОСОБА_5 . В успадкованому після батька житловому будинку він проживав разом з позивачкою та дітьми, а також там проживала і до цього часу проживає його матір. В 2020 році він з двоюрідним братом поділили в натурі вказаний житловий будинок. Будь-яких добудов, істотних покращень успадкованого житлового будинку він не здійснював. З липня 2019 року він припинив шлюбні відносини з ОСОБА_1 та з того часу проживає у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6 і в них від цих відносин народився син. Незважаючи на те, що шлюб між ним та ОСОБА_1 був розірваний тільки в серпні 2022 року, фактично шлюбні відносини вони не підтримують з літа 2019 року. Крім того, відповідач зазначив, що на даний час у спірному житловому будинку проживає його матір, він зі співмешканкою та сином, а також позивачка і двоє їх неповнолітніх дочок. Також відповідач пояснив, що автомобіль марки CITROEN моделі C5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , він придбав в 2022 році м. Івано-Франківськ, коли вже проживав однією сім`єю з ОСОБА_6 , за їх спільні кошти.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 01 червня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ярмолинецького районного управління юстиції у Хмельницькій області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 серпня 2022 року, яке набрало законної сили 13.09.2022, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 12).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 липня 2016 року, зареєстровано в реєстрі за № 833, виданого приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу Динько Г. А., ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом після свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкував 1/2 частки у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Ярмолинецької державної нотаріальної контори Хмельницької області Побігушко В. Ф., 07.04.1977 за № 529 (а.с. 37).

Відповідно до договору поділу від 24 липня 2020 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , яким на праві спільної часткової власності, кожному по 1/2 частки, належав житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з метою припинення спільної часткової власності було укладено договір поділу вказаного житлового будинку з господарськими будівлями. За умовами даного договору поділу, посвідченого приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу Хмельницької області Стожик Н. В., зареєстровано в реєстрі за № 854, ОСОБА_2 набув у власність спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 83,4 кв.м., житловою площею 61,5 кв.м., а ОСОБА_5 набув у власність житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 50,0 кв.м., житловою площею 42,0 кв.м.

Дані обставини підтверджуються: договором поділу житлового будинку від 24.07.2020 (а.с. 38); Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с. 13); Технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , виготовленого КП Ярмолинецьке БТІ 24.04.2020 (а.с. 78); Технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , виготовленого КП Ярмолинецьке БТІ 24.04.2020 (а.с. 85); Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 89).

За договором купівлі-продажу від 06 січня 2022 року ОСОБА_2 набув право власності на легковий автомобіль марки CITROEN модель C5, 2012 р. в., реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 06.01.2022), що підтверджується копією облікової картки № НОМЕР_4 від 06.01.2022 (а.с. 46).

Відповідно до пункту 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України (далі СК України), зазначений Кодекс набув чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України), норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності.

З огляду на вищевказані правові норми порядок набуття спільного майна та його правовий режим у цій справі повинен визначатися СК України, оскільки спірне майно було придбано (набуто) після набрання ним чинності.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Аналогічні положення містяться в ст. 368 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Крім того, в силу частини шостої цієї статті, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

За приписами ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована.

Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на її особисті кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною.

Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Саме про таке застосування норм статей 57, 60 СК України зазначено у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі N 6-612цс15, від 16 грудня 2015 року у справі N 6-2641цс15, постановах Верховного суду від 12 червня 2019 року у справі № 595/324/17, від 12 січня 2022 року № 646/7463/16.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи житловий будинок із господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 набув у порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В той же час, позивачкою не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що за час шлюбу з відповідачем дане нерухоме майно істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або її затрат.

За таких обставин даний об`єкт нерухомості не може бути визнаний спільною сумісною власністю подружжя, а є особистою приватної власністю ОСОБА_2 .

Крім того, допитана як свідок ОСОБА_7 , яка є матір`ю відповідача, зазначила, що спірний будинок будували батьки її померлого чоловіка (батька відповідача), а вже вона з останнім добудовували хату. Також свідок ствердила, що її син та ОСОБА_1 проживають окремо вже понад чотири роки - коли син поїхав по службі в м. Чернігів, там створив нову сім`ю і в нього народився син.

Свідок ОСОБА_6 , яка є співмешканкою відповідача, пояснила, що вони з ним почали проживати однією сім`єю з грудня 2019 року, коли ОСОБА_2 проходив військову службув смт. Гончарівське Чернігівського району Чернігівської області. Від спільного проживання в них народився син. На даний час вона з сином проживає в будинку відповідача по АДРЕСА_1 , там же мешкає позивачка. Також свідок ствердила, що спірний транспортний засіб був придбаний ОСОБА_2 за їх спільні гроші. На той час будь-яких відносин з позивачкою відповідач не підтримував.

Також, свідок ОСОБА_8 (сестра брата відповідача)підтвердила фактичне припинення шлюбних відносин між позивачкою та відповідачем, зокрема ствердила, що вони не проживають разом та не ведуть спільне господарство біля п`яти років.

Аналізуючи вказані доказі в їх сукупності, а також беручи до уваги те, що в судовому засіданні сама позивачка підтвердила факт припинення шлюбних відносин з відповідачем, коли останній почав проживати з іншою жінкою, а також визнала обставини окремого проживання з відповідачем та відсутністю з ним спільного господарства під час розгляду цивільної справи про розірвання шлюбу (в адресованій до суду заяві про визнання позову), за позовом ОСОБА_2 , суд вважає, що даними доказами спростовано презумпцію права спільної сумісної власності позивачки та відповідача на спірний транспортний засіб, як такий що набутий останнім під час шлюбу.

За таких обставин позовні вимоги позивачки в цій частині також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому сплачений ОСОБА_1 судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

На підставі ст. 57, 60, 62, 69, 70 СК України, ст. 368 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 206, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на частку в спільному майні, а саме: про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину житлового будинку із господарськими будівлями та надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , та на 1/2 частину легкового автомобіля марки CITROEN моделі C5, 2012 р. в., реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 06.01.2022).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11 березня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Суддя Микола БАСЬКОВ