Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 712/5669/24
Провадження № 2/711/1714/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Кондрацької Н.М.

при секретарі Мелещенко О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом сформованим в системі «Електронний суд» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «Авентус Україна» є фінансовою установою, про що було отримано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи НОМЕР_1 від 28.02.2017, видане Національним банком України, та має ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, яка була видана розпорядженням Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.03.2017 № 756. Між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 12.02.2021 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 3656294 про надання споживчого кредиту відповідно до Правил надання коштів у позику, розміщених на сайті. Згідно умов Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 7500,00 грн (п. 1.3. кредитного договору); строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту (14.03.2021) вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. (п. 1.4. Кредитного договору).

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 7500,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_2 . Договір було укладено відповідно до договору «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису відповідача одноразовим ідентифікатором М316147, після чого відповідач отримав кредит в сумі 7500,00 грн. на свою платіжну карту № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахування коштів. Укладаючи кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: згідно п. 1.5.1.стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Відповідач 14.03.2021свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював.

Разом з тим, 13.09.2021 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», як фактором, було укладено Договір факторингу № 13/09/2021, згідно з умовами якого клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену ним при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення.

У подальшому, 24.04.2024 між ТОВ «Українські фінансові операції», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу № 24-04/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором, про що повідомлено відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену ним при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 7500 грн. - тіло кредиту та 17100 грн. - нараховані проценти, всього - 24600 грн.

Відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу за цим договором позивач (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» (клієнта) (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.2. Договору факторингу перехід від клієнта до фактора (позивача) вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тож, позивачем за прострочення зобов`язання відповідачу ОСОБА_2 нараховано інфляційні втрати у розмірі 1528,71 грн. та 3% річних 515,59 грн.

Таким чином просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості в розмірі 24600 грн., інфляційні втрати 1528,71 грн. та 3% річних 515,59 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.05.2024 вказану цивільну справу передано на розгляд до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2024, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М. визначена для розгляду справи № 712/5669/24 (провадження № 2/711/1714/24).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.06.2024 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Крім того, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 24.07.2024 задоволено клопотання позивача про витребування у АТ КБ «Приватбанк» доказів щодо належності платіжної карти відповідачу та також інформацію щодо факту зарахування на указану платіжку картку карту коштів.

У судове засідання представник позивача не з`явився, до початку до суду подано заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник за довіреністю ОСОБА_1 , позовні вимоги не визнали та повністю заперечували щодо їх задоволення. Відповідач зазначив, що дійсно відкривав у АТ Приватбанк» картковий рахунок, однак, який саме рахунок був у нього відкритий станом на 12.02.2021 він не пам`ятає, а також не пам`ятає чи укладав кредитний договір з ТОВ «Авентус Україна» на тримання коштів. До того ж, представник відповідача зауважила, що у Договорі факторингу, за яким нібито перейшло право вимоги за кредитом відсутнє прізвище, ім`я, по батькові відповідача у переліку боржників, а також відсутні відомості: ким та на який (чий) рахунок були перераховані кредитні кошти. Тож вважають вимоги безпідставними та необґрунтованими. При цьому, стороною відповідача відзив на позов не подано.

Заслухавши думку сторони відповідача, враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних їм висновків.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 1, 2 п. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що згідно договору № 3656294 від 12.02.2021 укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 за допомогою інформаційно - телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна», останньому було перераховано кошти в сумі 7500,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_2 ,що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахування коштів (а.с. 36).

До того ж, на виконання ухвали суду від 24.07.2024 про витребування доказів, АТ КБ «Приватбанк» надіслали до суду інформацію, з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_2 у банку емітовано карту № НОМЕР_3 , на яку 12.02.2021 здійснено переказ коштів на суму 7500,00 грн.

Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору сума кредиту складає 7500 грн., строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту (14.03.2021) вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором.

Відповідно до п. 1.5 Договору стандартна процента ставка становить 1.90 % в день та застосовується у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.4 Договору; у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування позикою (пролонгація за ініціативою споживача) відповідно до п. 4.2 договору. Відповідачем було здійснено такі платежі 25.10.2021, 20.1.2021 та 23.12.2021, 26.01.2022 та відповідно відбулосяпродовження строку кредиту, ще на 30 днів з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

У зв`язку з невиконанням зобов`язань по кредитному договору, у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 24600,00 грн., з яких: 7500,00 грн. заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 17100,00 грн. сума процентів за користування кредитом.

Крім того, 13.09.2021 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», як фактором, було укладено Договір факторингу № 13/09/2021, згідно з умовами якого клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену ним при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення.

Згідно витягу реєстру боржників від 13.09.2021, який є додатком до Договору факторингу №13/09/2021 вбачається, що до фактора перейшло право вимоги щодо боржника ОСОБА_2 за кредитним договором № 3656294 на загальну суму 24600,00 грн., номер запису у реєстрі 3341 (а.с. 20).

У подальшому, 24.04.2024 між ТОВ «Українські фінансові операції», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу № 24-04/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором, про що повідомлено відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену ним при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення.

Відповідно до п. 1.1. Договору факторингу за цим договором позивач (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» (клієнта) (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Згідно п. 1.2. Договору факторингу перехід від клієнта до фактора (позивача) вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема реєстру боржників від 24.04.2024, який є додатком до Договору факторингу № 24-04/24-Ф від 24.04.2024, до фактора (позивача) перейшло право вимоги за кредитними договорами, у тому числі щодо боржника ОСОБА_2 за кредитним договором № 3656294, номер запису у реєстрі 11 (а.с. 43).

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З аналізу позовних вимог та наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами спору виникли правовідносини в сфері договірних зобов`язань, а саме з договору кредиту, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України, а також Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Як визначено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. За приписами частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До того ж, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що відповідач зобов`язання за договором у встановлений строк належним чином не виконав, внаслідок чого у позичальника ОСОБА_2 згідно картки обліку договору №3656294 від 12.02.2021 утворилася заборгованість за тілом кредиту 7500,00 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 17100,00 грн., заборгованість за пенею та штрафами - 0,00 грн., яка знайшла своє підтвердження та підлягає до задоволення.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідачу було нараховано інфляційні втрати у сумі 1528,71 грн. та 3% річних у сумі 515,59 грн.

За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, врахувавши доводи сторони позивача та відповідача, підтверджені належними доказами, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, до стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає заборгованість в розмірі 24600,00 грн., з яких: сума кредиту - 7500,00 грн., сума процентів за користування кредитом - 17100 грн., а також 3% річних 515,59 грн. та інфляційні втрати 1528,71 грн.

Що стосується стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн., суд зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.03.2024 між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Городніщевою Є.О. було укладено договір про надання правової допомоги № 28/03-2024.

Відповідно до наданого до позову звіту про надання правової допомоги згідно договору № 28/03-2024 від 28.03.2024, складеного 29.04.2024 адвокат надав, а клієнт прийняв правову допомогу загальною вартістю 10000,00 грн., на надання якої витрачено 10 годин часу. При цьому, зазначено, що сторони претензій за надану та отриману правову допомогу один до одного не мають. (а. с. 72).

Згідно рахунку на оплату № 2853-29/04-2024 від 29.04.2024 визначено перелік робіт, послуг виконаних адвокатом із зазначенням їх вартості, зокрема: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором вартістю 3000 грн.; складення даної позовної заяви 5000 грн.; подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта 2000 грн., що разом становить 10000,00 грн.

Крім того, платіжною інструкцією від 01.05.2024 № 4755 підтверджується перерахування ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на рахунок адвоката Городніщевої Є.О. коштів у розмірі 7500,00 грн. за послуги з аналізу, складання та подання позовної заяви до ОСОБА_2 згідно р/ф № 2853-29/04-2024 від 29.04.2024 (а.с. 18).

За таких обставин, враховуючи обставини справи та зміст поданих документів на підтвердження понесених позивачем судових витрат за надання правової допомоги, на думку суду, розмір витрат на оплату послуг адвоката є не співмірним з ціною позову, складністю справи, виконаним адвокатом обсягом робіт та часом, витраченим на виконання такої роботи. Таким чином, заявлена позивачем сума витрат у розмірі 10000,00 грн. підлягає частковому задоволенню - зменшенню до 5000,00 грн., така сума буде обґрунтованою, співмірною зі складністю справи, відповідати принципу розумності, наданим адвокатом послугам у суді та витраченим ним часом.

Разом з тим, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014 року, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 207, 509, 526, 626, 628, 633, 634, 638, 1046, 1047, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 12, 76-89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» (, місцезнаходження юридичної особи: вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2, м. Київ, 03150) заборгованість за договором надання споживчого кредиту № 3656294 від 12.02.2021 у розмірі 24600 грн., інфляційні втрати - 1528,71 грн. та 3% річних 515,59 грн.; а також понесені витрати на правову допомогу у розмір 5000 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а всього 34066,70 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 02.12.2024.

Головуючий: Н. М. Кондрацька