ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9668/24 Справа № 176/1718/23 Суддя у 1-й інстанції - Павловська І.А. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря судового засідання Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мотуза Олександра Володимировича на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2024 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни щодо зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №74390347, боржник: Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Мотуз О.В. звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук О.А. щодо зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №74390347 (а.с. 55-58) в обґрунтування якої зазначає про те, що Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист №176/1718/23 про стягнення з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 120 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок хронічного професійного захворювання.

З листа начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Івана Нещадима від 24 квітня 2024 року вбачається, що вказаний вище виконавчий лист та інші перебувають на виконанні в даному відділі, однак державним виконавцем було зупинено вчинення виконавчих дій в цьому виконавчому провадженні. Даний лист скаржник отримав 07 травня 2024 року засобами поштового зв`язку. Телефоном йому вдалось з`ясувати, що державним виконавцем, який здійснює виконавче провадження, є ОСОБА_2 .

Зазначеним листом скаржника серед іншого поінформовано, що Законом України «Про внесення змін до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 07 лютого 2024 року №3577-ІХ розділ ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 1-4 такого змісту, зокрема: що до 1 січня 2025 року зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на майно та кошти) у виконавчих провадженнях, за якими боржником є Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, про стягнення аліментів, про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

Також у вказаному вище листі зазначено, що керуючись пунктом 1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій до 1 січня 2025 року.

Стягувач та його представник вважають дії державного виконавця щодо зупинення вчинення виконавчих дій незаконними.

Як зазначає стягувач, за судовим рішенням у цій справі з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на його користь стягнуто грошові кошти в рахунок моральної шкоди, яка заподіяна ушкодженням здоров`я.

На думку стягувача законодавець чітко визначив, що слід вважати моральною шкодою, заподіяною внаслідок ушкодження здоров`я внаслідок порушення трудових прав, відповідно і права на безпечні умови праці. Така заподіяна шкода вважається саме моральною, а що підпадає від визначення матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, законодавець не визначив.

Крім того, моральна шкода, заподіяна ушкодженням здоров`ю, в даній конкретній справі підпадає під визначення «інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами», оскільки відповідні вимоги та судове рішення за такими вимогами обґрунтовані положеннями КЗпП України.

На думку стягувача, якщо працівнику належать до отримання певні грошові кошти і право на ці кошти виникло згідно положень КЗпП України, то їх слід вважати виплатами (компенсаціями), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами. Інших правовідносин між працівником (стягувачем) і роботодавцем (боржником) не виникало. Вимоги стягувача до боржника в даному випадку обґрунтовуються виключно як вимоги працівника до роботодавця і підставою таких вимог є ушкодження здоров`я при виконанні умов трудового договору.

Стягувач вважає, що виконавець не врахував, що дія п.1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачає безумовного зупинення всіх виконавчих проваджень, боржником за якими є ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», а встановлює певні винятки, при наявності яких виконавчі провадження не підлягають зупиненню. Такі винятки наявні у даній конкретній справі і виконавчому провадженні, а саме: стягується шкода, заподіяна ушкодженням здоров`я, а також стягнення даної шкоди відноситься до виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами.

У зв`язку з вищевикладеним стягувач просить визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук О.А. щодо зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №74390347 на підставі пункту 1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», скасувати відповідну постанову про зупинення вчинення виконавчих дій, та зобов`язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України поновити вчинення виконавчих дій з виконання виконавчого листа про стягнення з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 120 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок хронічного професійного захворювання.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук О.А. відмовлено (а.с. 92-94).

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Мотуз О.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про задоволення скарги (а.с. 98-102).

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук О.А. скористалась своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення (а.с. 117-119).

Інші учасники справи не скористались своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а ухвалу суду скасувати із закриттям провадження у справі, з наступних підстав.

Так, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець діяв відповідно до закону, а тому скарга на дії державного виконавця є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Колегія суддів в повній мірі з таким висновком погодитись не може, оскільки, судом були порушені норми процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Судом встановлено, що рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2023 року з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 стягнуто 120 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання.

Постановою ВП №74390347 від 08.03.2024 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук О.А. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №176/1718/23 від 22.01.2024 року про стягнення з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання грошових коштів у розмірі 120 000 грн. Боржником у даному виконавчому провадженні зазначено ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат».

Постановою ВП №74390347 від 08.03.2024 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №176/1718/23 від 22.01.2024 року було приєднано до зведеного виконавчого провадження №71263686.

Постановою ВП №74390347 від 20.03.2024 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Фещук О.А. на підставі п.1-4 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» було зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа №176/1718/23 від 22.01.2024 року.

17.04.2024 року представник скаржника - адвокат Мотуз О.В. звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України із заявою про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно листа Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Мністерства юстиції України на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження №71263686 до складу якого входить 855 виконавчих проваджень про стягнення коштів з ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», в тому числі ВП №74390347. Керуючись розділом ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» пунктом 1-4 Закону, державним виконавцем винесено постанови про зупинення вчинення виконавчих дій до 01.01.2025 року.

У відзиві на скаргу представник державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук О.А. посилаючись на правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного суду від 14.03.2018 року у справі №660/612/16-ц, зазначив про те, що провадження за скаргою підлягає закриттю, а скарга ОСОБА_1 повинна розглядатись за правилами адміністративного судочинства, оскільки оскарження рішень та дій державного виконавця відбувається під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Суд першої інстанції відхиляючи вказані доводи державного виконавця виходив з того, що оскільки, особа є відповідачем у цивільній справі та є боржником у виконавчих провадженнях (за виконавчим листом у цивільній справі) з примусового виконання цього рішення, то справа щодо оскарження постанов державного виконавця щодо виконання судових рішень, ухвалених у порядку цивільного судочинства, також підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, посилаючись на правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №815/4232/17; від 22 квітня 2019 року у справі №757/53656/17-а та у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №643/5597/19.

Враховуючи висновки викладені в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 жовтня 2024 року у справі №176/434/23, провадження №61-10792св24, за результатами розгляду аналогічної справи, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Представник державного виконавця разом з відзивом надав копію витягу з облікової картки на зведене виконавче провадження №71263686 щодо боржника ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (а.с. 73-74), до якого приєднані виконавчі провадження щодо виконання судових рішень, ухвалених за правилами господарської юрисдикції (пункти 850-855).

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що для визначення предметної юрисдикції, зокрема й стосовно судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності виконавця, вирішальне значення має сутність оспорюваних дій.

Поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що при встановленні порушення правил юрисдикції суд першої інстанції відмовляє у відкритті провадження по справі.

Суд першої інстанції не врахував, що 08 березня 2024 року державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Фещук О. А. винесено постанову у ВП №74390347 про приєднання виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №176/1718/23 від 22.01.2024 року було приєднано до зведеного виконавчого провадження №71263686 та не перевірив чи було на момент зупинення вчинення виконавчих дій виконавче провадження №74390347 виведено зі зведеного виконавчого провадження №71263686.

За таких обставин суд першої інстанції зробив передчасний висновок про розгляд скарги за правилами цивільного судочинства.

Представник державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук О.А. на запит суду апеляційної інстанції надав письмові пояснення згідно яких, на час винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій ВП №74390347 зі складу зведеного виконавчого провадження №71263686 не виводило. В рамках зведеного виконавчого провадження №71263686 знаходяться на виконанні 862 виконавчих проваджень, в тому числі з виконання рішень судів адміністративної та господарської юрисдикції, що також підтверджується обліковою карткою на зведене виконавче провадження №71263686 про стягнення грошових коштів з боржника ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (а.с. 153, 127-147).

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (частина перша статті 287 КАС України).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 448 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №808/2265/16 (провадження №11-1334апп18) зроблено висновок, що: «закон не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій. Оскільки законодавством, чинним як на час виникнення спірних відносин так і на час касаційного перегляду справи, не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, Велика Палата Верховного Суду вважає, що при вирішенні питання про належність справи за позовом Підприємства до юрисдикції адміністративного суду, суд апеляційної інстанції мав застосувати частину першу статті 181 чинного на той час КАС та розглядати справу за правилами адміністративного судочинства.

Висновок про поширення юрисдикції адміністративного суду на спори щодо судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі №660/612/16-ц».

У пунктах 27-31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №911/100/18 (провадження №12-60гс19) зазначено, що: «згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Також порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби встановлено Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження», якою врегульовано особливості виконання кількох рішень у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника, виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

При цьому законодавство не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що саме в таких випадках (оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій) згідно з частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. Подібний правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі №660/612/16-ц (провадження №14-19цс18), від 12 вересня 2018 року у справі №906/530/17 (провадження №12-213гс18), від 17 жовтня 2018 року у справах №927/395/13 (провадження №12-189гс18), №5028/16/2/2012 (провадження №12-192гс18), від 05 грудня 2018 року у справі №904/7326/17 (провадження №12-197гс18), від 13 лютого 2019 року у справі №808/2265/16 (провадження №11-1334апп18) та від 10 квітня 2019 року у справі №908/2520/16 (провадження №12-30гс19)».

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 жовтня 2024 року у справі №176/434/23, провадження №61-10792св24, за результатами розгляду аналогічної справи.

Враховуючи встановлені вище обставини, а також правові висновки викладені в постановах Верховного суду, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі з огляду на те, що даний спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, оскільки примусове виконання виконавчого листа №176/1718/23 від 22.01.2024 року здійснюється державним виконавцем в рамках зведеного виконавчого провадження, відкритого відносно боржника за виконавчими листами, виданими судами різних юрисдикцій.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частинами 2, 3 вище вказаної статті передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд апеляційної інстанції роз`яснює скаржнику, що розгляд його скарги щодо оскарження дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни щодо зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №74390347, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Також, враховуючи вищевказані вимоги процесуального законодавства суд апеляційної інстанції роз`яснює скаржнику про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, яка подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 374, 377, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мотуза Олександра Володимировича задовольнити частково.

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2024 року скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни щодо зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №74390347, боржник: Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

І.А. Єлізаренко