Справа № 761/3809/24
Провадження № 2/761/5414/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Саадулаєва А.І.,

за участі секретаря: Лишняк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Управління соціального захисту населення Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо позову: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Управління соціального захисту населення Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо позову: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, про стягнення заборгованості.

Предметом позову є стягнення з ОСОБА_1 на користь Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню виплат кошти в розмірі 50520,84 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.02.2024 року відкрито провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до УСЗН Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про призначення йому тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату. Відповідач надав декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, затверджену Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13.02.2009 №28, довідку про те, що він не перебуває на обліку як безробітний в Святошинській районній філії Київського міського центру зайнятості та інших центрах зайнятості України, лист № 2600-0303-8/1428 від 5.01.2021 ГУ ПФУ, що відповідачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, через відсутність необхідного страхового стажу (страховий стаж складає 13 років і 8 місяці) , довідку № 2775 від 13.03.2021, видану ГУ ПФУ у м. Києві, що відповідач не перебуває на обліку в ГУ ПФУ у м. Києва.

УСЗН Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації було встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, на момент звернення мав повних 66 років, є особою, яка досягнула загального пенсійного віку, але пенсію за віком не отримував. Враховуючи надані відповідачем документи у відповідності до Постанови Кабінету міністрів України №261 від 2.04.2005 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд», рішенням позивача від 25.03.2021 відповідачу призначено соціальну допомогу на період з 19.03.2021 року в розмірі 1769,00 грн. щомісячно довічно. За інформацією Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у травні 2021 року ПФУ з 09.10.2020 відповідачу було призначено пенсію за віком. Сам відповідач інформацію про отримання ним пенсії вчасно позивачу не повідомив, у зв`язку з чим, виникла переплата державної соціальної допомоги. Позивач направив відповідачу листи щодо термінової необхідності погашення переплати в розмірі 50520,84 грн. на рахунок Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. У зв`язку із викладеним, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом до відповідача для захисту своїх прав та інтересів.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Третя особа пояснень суду не надала.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до УСЗН Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про призначення йому тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату.

ОСОБА_1 надав декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, затверджену Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 13.02.2009 №28, довідку про те, що він не перебуває на обліку як безробітний в Святошинській районній філії Київського міського центру зайнятості та інших центрах зайнятості України, лист № 2600-0303-8/1428 від 5.01.2021 Головного управління Пенсійного фонду України, що ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, через відсутність необхідного страхового стажу (страховий стаж складає 13 років і 8 місяці) , довідку № 2775 від 13.03.2021, видану Головним управлінням Пенсійного фонду в м. Києві, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України м. Києва.

Управлінням соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації було встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, на момент звернення мав повних 66 років, є особою, яка досягнула загального пенсійного віку, але пенсію за віком не отримував.

Враховуючи надані ОСОБА_1 документи у відповідності до Постанови Кабінету міністрів України №261 від 2.04.2005 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд», рішенням УСЗН Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 25.03.2021 ОСОБА_1 призначено соціальну допомогу на період з 19.03.2021 року в розмірі 1769,00 грн. щомісячно довічно.

За інформацією Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у травні 2021 року Пенсійним фондом України з 09.10.2020 ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком (о/р 35004915).

Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат звернувся до Управління з листом № 355 від 26.04.2023 щодо вирішення в законодавчому порядку питання про утримання переплати, яка виникла в зв`язку з призначенням ОСОБА_1 пенсії з 09.10.2020 року державної соціальної допомоги особам, які досягли віку 63 (58) років за період з 19.03.2021 по 30.04.2023 у розмірі 50520,84 грн. по о/р НОМЕР_1 .

УСЗН Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації направив ОСОБА_1 лист №12/35-2877 від 10.05.2023 щодо термінової необхідності погашення переплати в розмірі 50520,84 грн. на рахунок Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

УСЗН Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації повторно направив лист №12/35-5482 від 05.07.2023 ОСОБА_1 , однак станом на січень 2024 року неправомірно отримані ОСОБА_1 кошти не повернуті на рахунок Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Зі змісту частини 3 статті 46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» та п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2005 року №261 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд» право на державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю (далі - соціальна допомога) мають особи, що одночасно відповідають таким умовам:

1) особи, які досягли віку 65 років і не мають права на пенсію відповідно до законодавства або яким установлено інвалідність в установленому порядку. До досягнення зазначеного віку до осіб, які не мають права на пенсію, належать жінки 1960 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 58 років - які народилися до 30 вересня 1953 року включно; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1953 року по 31 березня 1954 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1954 року по 30 вересня 1954 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1954 року по 31 березня 1955 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1955 року по 30 вересня 1955 року; 60 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1955 року по 31 березня 1956 року; 61 рік - які народилися з 1 квітня 1956 року по ЗО вересня 1956 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 62 роки - які народилися з 1 квітня 1957 року по ЗО вересня 1957 року; 62 роки 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 63 роки - які народилися з 1 квітня 1958 року по ЗО вересня 1958 року; 63 роки 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 64 роки - які народилися з 1 квітня 1959 року по ЗО вересня 1959 року; 64 роки 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 65 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 31 грудня 1960 року

2) не одержують пенсію або соціальні виплати, що призначаються для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві,, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», та допомоги, що призначається відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» (крім осіб з інвалідністю з дитинства або дітей з інвалідністю, які мають право на державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» і державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю»);

3) є малозабезпеченими особами (крім осіб з інвалідністю І групи та дітей померлого годувальника).

Відповідно до п. 45 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2005 року №261 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд»: у разі виникнення відповідно до законодавства права на пенсію в період одержання соціальної допомоги за бажанням особи їй виплачується соціальна допомога або призначається пенсія.

Відповідно до ст. 14 Закону України обов`язок одержувачів державної соціальної допомоги повідомляти про зміну умов, що впливають на її виплату Одержувачі державної соціальної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають державну соціальну допомогу, про обставини, що можуть вплинути на умови призначення державної соціальної допомоги та її виплату. У разі невиконання цього обов`язку та одержання у зв`язку з цим зайвих сум державної соціальної допомоги одержувачі повинні відшкодувати органам, що призначають державну соціальну допомогу, надміру виплачені суми.

Відповідно до Положення про Управління соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, затвердженого розпорядженням Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації від 31 грудня 2020 року №701 (у редакції розпорядження що діяло на момент виникнення правовідносин) Управління забезпечує призначення державних соціальних допомог та організовує контроль за цільовим використанням бюджетних коштів у вигляді зокрема державних соціальних допомог.

Згідно із пунктами 3.2 та 3.3 Положення про Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, яке затверджене Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 січня 2007 року № 65 (у редакції розпорядження що діяло на момент виникнення правовідносин) виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27 березня 2017 року № 349 та розміщене на офіційному порталі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), одним із головних завдань центру є підготовка документів на виплату всіх видів соціальної допомоги, компенсаційних виплат інвалідам, виплат громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших грошових виплат, а також здійснення контролю за правильністю призначення, перерахунку, нарахування і виплати всіх видів соціальної допомоги, інших грошових виплат.

Таким чином, суд дійшов висновку, що УСЗН Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації не приймає участі у виплаті всіх видів соціальної допомоги та інших грошових виплат і є бюджетною установою, тому в УСЗН Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації не відкрито реєстраційний рахунок з якого здійснюється грошова виплата. Виплата всіх видів соціальної допомоги та інших грошових виплат проводиться Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (стаття 1215 ЦК України).

Таким чином, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд України в постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91 цс 14.

Відповідач був повідомленим про обов`язок повідомляти органи соціального захисту про зміну обставин, які впливають на виплату державної допомоги, однак у визначений спосіб не повідомив позивача про такі зміни.

Разом з тим, позивач повідомив відповідача листом про обставини, що спонукали виникненню існуючої заборгованості, обґрунтовано розмір такої заборгованості та період за який вона виникла.

Враховуючи наведене, а також те, що Відповідач отримував щомісячну державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, з урахуванням наявності недостовірних відомостей та відсутності доказів добровільного повернення надміру виплачених коштів, які набуті без достатньої правової підстави, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат слід стягнути кошти в розмірі 50520,84 грн.

Згідно з частиною першою статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Управління соціального захисту населення Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо позову: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат кошти у розмірі 50520 (п`ятдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень 84 копійки, та судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: