Справа № 199/6970/23
(2/199/315/24)
РІШЕННЯ

Іменем України

21.02.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Циганок К,С., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову посилався на те, що 18 травня 1976 року бабуся позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб . Від попереднього шлюбу у неї була дитина батько позивача ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він був єдиним сином ОСОБА_7 , у ОСОБА_5 дітей взагалі не було. З дня укладення шлюбу в 1976 року ОСОБА_5 переїхав до бабусі, прописався там і став постійно мешкати за адресою: АДРЕСА_1 . 13 жовтня 1989 року прабабуся позивача по лінії матері ОСОБА_8 . ОСОБА_5 подарувала 10/100 частин жилого будинку за вищевказаною адресою. 03 грудня 1992 року батькові позивача ОСОБА_6 подарували 90/100 частин вищевказаного житлового будинку, тобто вони з родиною стали займати все домоволодіння і продовжували мешкати там. Згодом батько позивача одружився і ІНФОРМАЦІЯ_2 народився позивач, де з народження також увесь цей час там мешкає до теперішнього часу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 бабуся позивача ОСОБА_7 померла. Після її смерті спадщина не оформлювалась, адже у неї не було ніякого майна. Після смерті бабусі його дружини увесь цей час до своєї смерті ОСОБА_5 мешкав з позивачем та його батьками. У нього не було своїх дітей і інших родичів, а тому вони були його родиною. Позивач з батьками його доглядали, мали спільний бюджет, вели спільне господарство. 24 лютого 2018 року батько позивача ОСОБА_6 подарував позивачу свою частину житлового будинку з будівлями та спорудами (90/100) АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 10/100 частин житлового будинку за вищевказаної адресою та автомобіля ВАЗ-21061, 1996 року випуску. Спадкоємців, які б мали право прийняти спадщину, крім позивача, який на неї претендує, немає. Спору у позивача ні з ким немає. У зв`язку з викладеним позивач просив суд встановити факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем ОСОБА_5 з 03.12.1994 року по день його смерті, тобто не менше 5 років до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 10/100 частин будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також на автомобіль ВАЗ-21061.

Представник позивача та позивач у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судових засіданнях заперечувала проти позову, надала суду письмовий відзив, в якому зазначала, що в матеріалах справи міститься постанова державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Писарєвої Н.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.07.2023 року, згідно якої ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 10/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіля ВАЗ321061, 1996 року випуску, що належать ОСОБА_5 померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 , з огляду на те, що ОСОБА_1 не надано до нотаріальної контори документи, які підтверджують ступень споріднення між померлим ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . Відомості про родинні стосунки спадкодавця ОСОБА_5 та спадкодавця ОСОБА_1 в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, відсутні, а будь-які документи, що підтверджують родинні стосунки не надані. Доказів оскарження вказаної постанови позивач в судовому порядку не надав. Таким чином, представник відповідача вважає постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.07.2023 року законною та обґрунтованою. Просила у позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 18 травня 1976 року бабуся позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

Від попереднього шлюбу у ОСОБА_7 була дитина батько позивача, ОСОБА_6 . Позивач є внуком ОСОБА_7 . З дня укладення шлюбу в 1976 року ОСОБА_5 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою в його паспорті та листом відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Управління у сфері державної реєстрації Дніпровської міської ради № 14/5-3046 від 20.03.2023 р. Там з народження проживав і позивач по справі.

ОСОБА_5 був власником 10/100 частин жилого будинку за вищевказаною адресою, що підтверджується договором дарування від 13 жовтня 1989 року, посвідченим державним нотаріусом Стрілковською З.Д.

ІНФОРМАЦІЯ_3 бабуся позивача ОСОБА_7 померла. Після її смерті ОСОБА_5 продовжив мешкати з позивачем та його батьками. Позивач з батьками його доглядали, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, що підтверджено поясненнями свідків.

24 лютого 2018 року позивач став власником 90/100 частин житлового будинку з будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 24 лютого 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори І.В. Коцар.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 10/100 частин житлового будинку за вищевказаної адресою та автомобіля ВАЗ-21061, 1996 року випуску.

Спадкоємців, які б прийняли спадщину, крім позивача, немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Судом встановлено, що з 1976 року ОСОБА_5 до дня своєї смерті мешкав в житловому будинку АДРЕСА_1 , з дня народження ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач мешкає в цьому ж будинку, позивачу належить 90/100 частин цього ж житлового будинку, між померлим та позивачем склалися відносини, притаманні сімейним, а саме як між дідом та внуком.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Позивач постійно мешкав з ОСОБА_5 з 1994 року, тобто з дня його народження, вважав його дідусем, позивач з батьками доглядали його, піклувались ним, вели з ним спільне господарство, таким чином суд вважає встановленим факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З огляду на вищевказане, а також задоволення позову в частині встановлення факту проживання позивача однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 , не менш як п`ять років, а саме з 03.12.1994 року по день відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_5 , суд вважає за необхідне визнати за позивачем, як спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , право власності на: - 10/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ; - автомобіль ВАЗ-21061,1996 року випуску, державний номер НОМЕР_2 номер кузову НОМЕР_3 .

Суд не приймає до уваги заперечення проти позову представника відповідача, оскільки вони спростовуються вищенаведеними фактами.

У відповідності до ст.141 ЦПК України суд вважає за доцільне судові витрати віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст.ст.1264, 1268 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,- задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 не менш як п`ять років, а саме з 03.12.1994 року по день відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), як спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на:

- 10/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ;

- автомобіль ВАЗ-21061,1996 року випуску, державний номер НОМЕР_2 номер кузову НОМЕР_3 .

Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя Руденко В.В.