Справа №465/1276/24
пр № 2/464/1118/24
У Х В А Л А

21 травня 2024 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко О.В., розглянувши цивільну справу № 465/1276/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и л а :

Позивач звернулася до Франківського районного суду м.Львова з вказаним позовом у порядку цивільного судочинства.

Франківський районний суд м.Львова ухвалою від 03 квітня 2024 року постановив направити справу за підсудністю до Сихівського районного суду м.Львова.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ст.32 ЦПК України).

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Суддя ухвалою від 24 квітня 2024 року позовну заяву залишив без руху з наданням позивачу строку, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення даної ухвали, для усунення недоліків заяви.

Ухвалу про залишення заяви без руху мотивовано наступним.

За правилами цивільного процесуального законодавства позовна заява повинна відповідати вимогам, у ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Усупереч імперативним положенням цивільного процесуального законодавства позовна заява не містить:

не вказано відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін;

не зазначено доказів у підтвердження викладених у позові обставин;

відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

не викладено обставин щодо наявності чи відсутності перешкод у зверненні до суду та можливості розірванні шлюбу, так як у порядку ч.4 ст.185 ЦПК України позовна заява повертається у випадку, коли подана заява про розірвання шлюбу під час вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених Сімейним кодексом України;

не містить підтвердження викладених у позові обставин щодо укладення шлюбу, адже позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Розглядаючи заявлене у позові клопотання позивача про витребування доказів оригіналу свідоцтва про шлюб, суддею зазначено, що таке всупереч ч.2 ст.84 ЦПК України не містить вжитих позивачем заходів для отриманих цих доказів самостійно, доказів вжиття таких заходів та причини неможливості самостійного отримання цих доказів. При цьому суддя керується положенням ст.ст.19, 20 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», за якими позивач вправі отримати повторне свідоцтво про шлюб чи витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Тому на підставі ч.4 ст.183 ЦПК України клопотання про витребування доказів повернуто без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Для виконання згаданих вимог позовну заяву залишено без руху та надано позивачу на підставі ст.185 ЦПК України строк для усунення зазначених недоліків.

З дотриманням вимог ст.272 ЦПК України позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення направлено ухвалу про залишення заяви без руху за адресою проживання/реєстрації, повідомленою позивачем.

У зв`язку із проставленням у поштовому повідомленні відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою» позивач у порядку п.4 ч.6 ст.272 ЦПК України вважається таким, якому вручено судове рішення. У порядку ст.131 ЦПК України заявником не повідомлено про зміну місця проживання (перебування).

Такої ж позиції притримується Верховний Суд у постановах від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21, від 21 вересня 2023 року у справі № 9901/471/21, де також зазначено, що ініціювавши судовий розгляд справи, позивач (заявник) насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення. Слід також враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Наявність низки очевидних та суттєвих недоліків заяви, усунення яких не було надто надмірним чи обтяжливим, щоб у визначений строк заявник міг цілком їх виконати, перешкоджає відкриттю провадження у справі. Такий висновок зумовлюється не будь-яким свавільним небажанням суду розглядати звернення до суду, а лише невиконанням процесуальних вимог закону щодо форми та порядку подання заяви. Заявник складає та подає до суду (позовну) заяву, і саме на нього покладено процесуальним законодавством обов`язок її належного оформлення. Розгляд заяви, яка складена без дотримання передбачених ЦПК України вимог, не передбачений положеннями процесуального законодавства.

Саме такий висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 9901/258/20, від 23 лютого 2023 року у справі № 990/70/22, від 08 листопада 2023 року у справі № 120/969/23.

За ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду

У ч.3 ст.185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З урахуванням наведеного заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу. Процесуальним наслідком такої бездіяльності як невиконання чинної ухвали суду є повернення позовної заяви, адже згідно із ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Постановлення даної ухвали не перешкоджає доступу до правосуддя, оскільки згідно із ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення. Схожа позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08 листопада 2023 року у справі № 120/969/23.

Дотримання правил судової процедури не є порушенням права на справедливий суд, адже у кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

За відсутності відповідного клопотання питання повернення сплаченої суми судового збору, як це передбачено ст.7 Закону України «Про судовий збір», не вирішується.

Керуючись ст.ст.185, 260, 261, 294, 353 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а:

Позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Повне судове рішення складено та підписано 21 травня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО