Справа №487/9026/19
Провадження № 22-ц/812/808/24
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 травня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2024 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Сухаревич З.М., повний текст складено 03 квітня 2024 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про визнання незаконним відключення від мережі електропостачання, стягнення грошових коштів та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (далі - АТ «Миколаївобленерго») про визнання незаконним відключення від мережі електропостачання, стягнення грошових коштів та моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що 11 квітня 2019 року відповідач відключив від електропостачання будинок позивача по АДРЕСА_1 . Він в цей час був за межами України. За електроенергію він платив стабільно по фактичним показам лічильника, а у виставленому рахунку від 21 березня 2019 року вказана сума боргу 330 грн.24 коп. без розшифровки або розрахунку.

Зазначає, що 12 квітня 2019 року він змушений був сплатити відповідачу по його рахункам 1189,39 грн., а 17 квітня 2019 року відповідач поновив електропостачання. На його заяву про розрахунок боргу, відповідач відповів, що борг утворився з 2015 року.

Позивач вважає, що вказаний борг поза межами строку позовної давності. 17 липня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів за підключення електропостачання, однак це не дало позитивного результату.

Враховуючи вищенаведене та уточнивши позовні вимоги просив, визнати дії відповідача по відключенню 11 квітня 2019 року його, як споживача послуг, по електропостачанню його будинку за адресою: АДРЕСА_1 від електромережі незаконними, зобов`язати відповідача повернути йому понесені ним грошові витрати по поверненню електрозабезпечення його будинку в сумі 1189, 39 грн. та стягнути на його користь моральну шкоду у сумі 75000 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відповідність дій відповідача по припиненню електропостачання вимогам ПРРЕЕ, тому відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування витрат з припинення та відновлення електропостачання.

Враховуючи викладене, не підлягають задоволенню вимоги про визнання дій відповідача по відключенню електропостачання незаконними та зобов`язання відшкодувати витрати на припинення та відновлення електропостачання.

Не підлягають також задоволенню позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, які заявлені як наслідки порушення прав споживача послуг, тобто є похідними від інших позовних вимог, оскільки така вимога пов`язувалася із фактом неправомірності дій відповідача, що не знайшло свого підтвердження в суді. Також позивач належним чином не довів сам факт заподіяння йому моральної шкоди та наявність будь-якого причинно-наслідкового зв`язку із діями відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що оскаржуване рішення винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права, якими суд мав би керуватися. Це виявляється у їхньому перекручуванні та замовчуванні на користь відповідача. Вважає це рішення незаконним та необґрунтованим, тому просив його апеляційну скаргу задовольнити та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Зазначає, що відповідач повинен був доказати ті причини відключення, на які він посилався у своїх документах про відключення і нічого іншого. На його думку відповідач подав сфальсифіковану таблицю розрахунку боргу у сумі 330.24 грн.

У розрахунок частково взяті середньодобові обсяги споживання електричної енергії, що само по собі не суперечить нормам п.6.7 глави 6 розділу ХІІІ Кодексу комерційного обліку електричної енергії.

Однак, наступний пункт 6.8 вказує, що відразу після отримання фактичних показів з лічильника споживача ППКО має їх перевірити та передати АКО для проведення розрахунків та виставлення рахунків учасникам ринку на основі фактичних даних комерційного обліку, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

На його думку, відповідач мав право проводити розрахунок спожитої електроенергії за середньодобовим обсягом її споживання, але не мав право виконувати розрахунок її вартості і передавати її до сплати абоненту.

Вказує, що з таблиці наданої відповідачем, вбачається, що розрахунок кількості спожитої електроенергії в період з 01 березня 2015 року по 01 вересня 2019 року частково виконаний за середньодобовими обсягами споживання у тих місяцях, у яких не було даних, так як оплата проводилася ним в повному обсязі відразу за два місяці одночасно одним платежем. Наголошує, що неправомірність розрахунку боргу 330.24 грн. полягає не в тому, що відповідач визначив кількість спожитої електроенергії за середньодобовим обсягом споживання, а в тому, що він визначив її вартість на підставі середньодобового обсягу споживання, а не фактичного обсягу споживання та подав її до сплати.

Зазначає, що відповідач вказав недостовірний обсяг споживання за травень - червень 2016 року як у своїй таблиці, так і в його у особовому рахунку.

У відзиві відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить їх відхилити залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, позивача та представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 стаття 4 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повні мірі.

Відповідно до частин 1,2 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

За вказаних вище обставин, у зв`язку з анулюванням ліцензії на постачання та передачу електричної енергії споживачам, зокрема населенню, ПАТ «Миколаївобленерго» з 01 січня 2019 року не виконує функції з постачання електричної енергії побутовим споживачам, а є оператором системи розподілу, а постачальником з 01 січня 2019 року є ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія».

Відповідно до абзацу 16 пункту 3 розділу XVII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» АТ «Миколаївобленерго» є правонаступником в частині прав та обов`язків, пов`язаних із впровадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом за договорами про користування електричною енергією, які діяли до 01 січня 2019 року.

Таким чином, АТ «Миколаївобленерго», як оператор системи розподілу, є правонаступником боргових зобов`язань споживачів за спожиту електричну енергію і відповідає за борговими зобов`язаннями перед споживачами за оплачену, але не спожиту електричну енергію, станом на 01 січня 2019 року, має право стягувати заборгованість із споживачів за електричну енергію і обов`язок повернути споживачу кошти за оплачену, але не спожиту електричну енергію, які виникли до 01 січня 2019 року.

Отже, споживачі, які використовували електричну енергію до 01 січня 2019 року повинні були оплатити її вартість та розрахуватися за всю використану електричну енергію станом на 01 січня 2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 17).

28 серпня 2013 року між ОСОБА_1 , далі - споживачем, та АТ «Миколаївобленерго», далі - енергопостачальником, було укладено договір про користування електричною енергією № 3/033279, за адресою: АДРЕСА_1 , за умовами якого енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати Споживачеві за вказаною адресою електричну енергію у необхідних йому обсягах, а споживач зобов`язується сплачувати одержану електричну енергію за діючими тарифами у терміни, передбачені цим договором ( т.1 а.с.32).

За вказаною адресою на ім`я позивача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (т.1 а.с.33).

Відповідно до рахунку за електроенергію № НОМЕР_2 від 21 березня 2019 року, сальдо на 01лютого 2019 р. - 330,24 грн, до сплати 330,24 грн, термін сплати до 31 березня 2019 року (т.1 а.с. 35).

Із відомості попереджень про відключення електронної енергії на 21 березня 2019 року ( завдання 23791 232-пред. на 21 березня 2019 року), 25 березня 2019 року позивачу було вручено попередження про відключення електроенергії № 977108 від 21 березня 2023 року, у якому зазначено розмір боргу станом на 01 лютого 2019 року - 330,24 грн. Період виникнення боргу: з листопада 2018 по лютий 2019. Повідомлено, що у разі відсутності оплати заборгованості філія АТ «Миколаївобленерго» припинить електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 - 09 квітня 2019 року (т. 1 а.с.34, 37, 51).

09 квітня 2019 року позивачу було відключено електропостачання (т.1 а.с.37) та повідомлено про відключення електропостачання повідомленням про відключення № 381228 від 11.04.2019 (т.1 а.с. 51).

12 квітня 2019 року позивачем сплачено за послуги по відключенню електропостачання 247,39 грн., за підключення - 504,77 грн, заборгованість 330,24 грн, за послуги згідно договору 31,80 грн та 75,19 грн, після чого відновлено електропостачання.

07 травня 2019 року позивач звернувся до філії м. Миколаєва Центрального округу АТ «Миколаївобленерго». Листом від 07 червня 2019 року позивачу повідомлено, що по акту звіряння від 13 березня 2015 року на 01 березня 2015 року на показники 013810 кВт/год йому було нарахований борг у сумі 59,67 грн. На показники лічильника 024107 від 01 січня 2019 року сума боргу за особовим рахунком № НОМЕР_3 склала 330 грн.24 коп.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач вважає, що сума боргу нарахована неправомірно, а тому у відповідача не було законних підстав для відключення енергопостачання. Діями відповідача по припиненню електропостачання йому завдано моральної шкоди.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відповідність дій відповідача про припиненню електропостачання вимогам ПРРЕЕ, тому відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування витрат з припинення та відновлення електропостачання, відшкодування моральної шкоди.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується з огляду на наступне.

Статтею 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Предметом спірних правовідносин є відносини в сфері постачання фізичним особам електричної енергії, які регулюються статтею 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, які втратили чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів № 502 від 20 червня 2018 року з 26 червня 2018 року( далі - Правила №1357) та Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила №312), затвердженні постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, які набрали чинності з 11 червня 2018 року.

Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Пунктом 3.1.1 Правил №312 (тут і далі у редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії». Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника «останньої надії» визначаються у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п.п. 6 п. 3.1.6 Правил №312, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо відсутня прострочена заборгованість за договорами про постачання електричної енергії або про надання послуг системи розподілу/передачі.

Відповідно до п. 5.5.5 Правил №312, споживач електричної енергії зобов`язаний, серед іншого: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до пункту 13 Договору про користування електричною енергією № 3/033279, електропостачальник має відключити Споживача у разі, зокрема, порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію.

За підпунктом 6 пункту 5.1.1 Правил №312, оператор системи має право: тимчасово припиняти розподіл (передачу) електричної енергії, обмежувати обсяг розподілу (передачі) електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках та порядку, передбачених цими Правилами та Кодексом систем розподілу, зокрема у зв`язку із заборгованістю споживача за договором про користування електричною енергією та/або договором про постачання електричної енергії, які продовжують свою дію в частині регулювання відносин сторін щодо заборгованості (переплати) за цими договорами, нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо.

Пунктом 7.10. Правил №312, передбачено, що припинення електроживлення електроустановок споживача здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом системи розподілу.

Згідно з підпунктом 11.5.2 пункту 11.5 розділу ХІ Кодексу систем розподілу підставою припинення розподілу електричної енергії за ініціативою ОСР є, зокрема, несплата та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Відповідно до п.7.5 Розділу VII Правил №312, припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється: оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення, а електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником.

Попередження про припинення повністю або частково постачання (розподілу або передачі) електричної енергії оформлюється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається споживачу окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено, прізвище, ім`я, по батькові, підпис відповідальної особи, якою оформлено попередження.

Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом).

Попередження про припинення постачання електричної енергії може надаватись споживачу в інший спосіб, передбачений договором з електропостачальником та договором з оператором системи або додатками до нього.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем вручення особисто позивачу та він обізнаний щодо попередження про припинення електропостачання відповідачем у зв`язку з наявністю заборгованості.

Відповідно до отриманого позивачем попередження про припинення електропостачання, останньому роз`яснено право для уточнення причин виникнення заборгованості, завчасно (до відключення) позивачу необхідно звернутись до будь-якого з центрів з обслуговування клієнтів.

Проте, відповідно до матеріалів справи, позивачем борг сплачено 12 квітня 2019 року, поновлено електропостачання, а до відповідача звернувся після відключення та поновлення електропостачання лише 07 травня 2019 року.

Суд не погоджується з твердженнями позивача про неправомірність нарахування йому заборгованості, виходячи з такого.

За умовами пункту 12 Договору про користування електричною енергією, укладеного з позивачем, оплата за електричну енергію здійснюється за діючим тарифом (ціною), які вказуються в розрахунковій книжці або платіжному рахунку з урахуванням пільги і призначених субсидій, за розрахунковими книжками відповідно до показників приладу обліку чи за платіжними рахунками, які виписуються Енергопостачальником. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду (календарного місяця) електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо розрахунки проводяться по розрахунковим книжкам. У разі оплати по виписаних платіжних рахунках, їх оплата здійснюється не пізніше дня, що вказано в рахунку. У разі затримки оплати Споживачу нараховується пеня, згідно діючого законодавства. Сплата заборгованості здійснюється за тарифами, що діяли на період утворення заборгованості.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, обов`язки енергопостачальників або інших суб`єктів, визначених законом щодо постачання та розподілу електричної енергії, встановлюються законом, що регулює відносини у сфері постачання та розподілу електричної енергії.

Послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами Правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

На час виникнення спірних правовідносин (заборгованість станом на 01 березня 2015 року) діяли Правила користування електричною енергією для населення №1357, які час розгляду справи втратили чинність.

Так, пунктом 20 Правил №1357 визначено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

У пункті 21 Правил №1367 зазначено, що знімання показів засобів обліку провадиться енергопостачальником (електророзподільним підприємством) та/або побутовим споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Побутовий споживач, як правило, знімає покази засобу обліку на перше число місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем).

Якщо знімання показів проводиться побутовим споживачем, електропостачальник (електророзподільне підприємство) має право контролювати правильність знімання показів засобів обліку.

Передані побутовим споживачем та отримані у порядку, визначеному у договорі, та/або зняті електропостачальником (електророзподільним підприємством) дані про покази засобу обліку протягом періоду, що починається за два робочі дні до кінця розрахункового місяця та закінчується на третій робочий день наступного розрахункового періоду (календарного місяця), вважаються даними на перше число календарного місяця.

Зняті споживачем чи отримані та/або зняті енергопостачальником (електророзподільним підприємством) дані про покази засобу обліку в інший день вважаються вихідними даними для визначення показів засобу обліку на перше число календарного місяця шляхом додавання (віднімання) середньодобового споживання, помноженого на кількість днів (діб) між датою зняття показів та першим числом календарного місяця.

Середньодобове споживання визначається виходячи з даних про покази засобу обліку, зафіксовані між двома послідовними зняттям, та кількості днів між цими зняттям показів.

Платіжний документ, який виписується енергопостачальником, формується ним за обсяг електричної енергії, спожитий протягом календарного місяця (з першого числа розрахункового місяця, по перше число місяця, наступного за розрахунковим).

Положення Закону України «Про ринок електричної енергії» деталізовані нормами Правил №312, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312.

Відповідно до абзаці 1.2 підпункту 5.5.5. пункту 5.5. розділу 5 Правил №312, споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

За змістом пункту 4.12 Правил №312, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Відповідно до пункту 4.19. Правил №312, розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції).

За взаємною згодою сторін виставлення платіжних документів та їх оплата можуть здійснюватися рідше ніж раз на місяць, якщо оплата виконується за довший розрахунковий період або споживання протягом конкретного розрахункового періоду нижче певного рівня або дорівнює нулю, або частіше ніж раз на місяць, якщо сторонам необхідно забезпечити рівномірне перерахування значних сум коштів протягом розрахункового періоду. Така згода, якщо вона не була передбачена під час укладення договору, оформлюється додатковою угодою до договору.

Послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами Правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до підпунктів 6.1 глави 6 «Облік електричної енергії у споживачів у перехідному періоді» розділу ХІІІ Правил №312, в редакції на дату виникнення правовідносин обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Зчитування показів лічильника провадиться ППКО та/або ОМ, та/або споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Покази лічильників мають фіксуватись з вказанням фактичної дати та, за необхідності, часу зчитування(.

За пунктом 6.2. у побутових споживачів покази лічильника мають зчитуватися на перше число календарного місяця, наступного за розрахунковим. Якщо побутовий споживач самостійно подає дані про обсяги споживання електричної енергії за розрахунковий період, такі дані надаються споживачем до ППКО не пізніше 4 числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом повідомлення по телефону чи іншими електронними засобами або через свій кабінет на сайті ППКО, або через особисте звернення до ППКО.

Середньодобове споживання визначається виходячи з даних про покази лічильника, зафіксовані між двома послідовними зчитуваннями, та кількості днів між цими зчитуваннями показів (пункт 6.4).

У пункті 6.6. вказано, що у разі проведення споживачем розрахунків за спожиту електричну енергію згідно з показами встановленого на його об`єкті багатотарифного лічильника обсяг спожитої електричної енергії визначається відповідно до питомої ваги обсягу електричної енергії, що спожита у відповідній зоні доби протягом розрахункового періоду, до загального обсягу спожитої електричної енергії в цьому періоді.

За пунктом 6.7. у випадку неподання споживачем даних про споживання електричної енергії за розрахунковий період у строки, установлені в цьому розділі, або неможливості отримання ППКО даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін (за винятком порушення роботи вузла обліку) ППКО визначає обсяги споживання електричної енергії на цей розрахунковий період шляхом розрахунку середнього обсягу споживання за даними двох останніх фактичних послідовно знятих показів розрахункового лічильника.

Одразу після отримання фактичних показів з лічильників споживача ППКО має їх перевірити та передати АКО для проведення розрахунків та виставлення рахунків учасникам ринку на основі фактичних даних комерційного обліку( пункт 6.8).

Таким чином, енергопостачальник отримує інформацію щодо обсягу спожитої електричної енергії споживачем за розрахунковий період від споживачів, за даними контрольних оглядів приладів обліку або розрахунковим шляхом, а споживач повинен сплачувати за надані послуги щомісяця.

Нарахування обсягів спожитої електроенергії є операцією обліку, яка сама по собі не створює цивільно-правових наслідків для позивача, і може бути лише підставою відповідних вимог відповідача до позивача в разі їх підтвердження об`єктивними даними.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статі 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується самим позивачем, показники лічильника, вносилися ним до квитанцій по сплаті за послуги з електропостачання та сплачувалися раз у два місяці.

За інформацією з особового рахунку позивача вбачається, що покази приладу обліку фіксувались як контролером (К) так і на підставі даних споживача (А) і розрахунковим шляхом (Р).

Так, у особовому рахунку зазначено, що відповідно до акту звірки від 13 квітня 2015 року станом на 01 березня 2015 рок на показники 0.31810 квт.час у позивача існувала заборгованість у розмірів 59 грн.67 коп.

Після чого позивачем з березня 2015 року по грудень 2015 року було здійснено чотири платежі за послуги з електропостачання на загальну суму 1265 грн.38 коп.: у квітні -140 грн. 63 коп., у червні - 402 грн.06 коп., у вересні - 382 грн. 59 коп., у листопаді - 340 грн. 00 коп. На 01 січня 2016 року борг склав 448 грн. 69 коп.

За 2016 рік ним було здійснено 6 платежів на загальну суму 2396 грн. 69 коп.: у січні - 380 грн. 80 коп. (за листопад-грудень 2015), у березні - 365 грн. 77 коп. (за січень-лютий), у травні - 324 грн., у липні - 386 грн. 25 коп. (за травень-червень), у вересні - 384 грн. 27 коп., у листопаді - 555 грн. 60 коп. (за вересень жовтень). На 01 січня 2017 року борг вже складав 636 грн. 27 коп. (т.1 а.с. 54).

За 2017 рік ним було здійснено 6 платежів на загальну суму 2633 грн. 46 коп.: у січні - 568 грн. 50 коп. (за листопад-грудень 2016), у березні - 394 грн. 00 коп. (за січень-лютий), у травні - 378 грн. 24 коп., у липні - 497 грн. 52 коп. (за травень - червень), у вересні - 289 грн. 20 коп., у листопаді - 506 грн. 00 коп. (за вересень жовтень). На 01 січня 2018 року борг складав 681 грн. 03 коп. (т.1 а.с. 55,56).

За 2018 рік позивачем було здійснено 6 платежів на загальну суму 2651 грн.91 коп.: у січні - 410 грн.16 коп.( за листопад-грудень 2016), у березні - 477 грн.36 коп. (за січень-лютий), у травні - 430 грн. 32 коп., у липні - 452 грн. 17 коп. (за травень - червень), у вересні - 413 грн. 52 коп., у листопаді - 468 грн.38 коп. (за вересень жовтень). Борг на -1 січня 2017 року складав 792 грн.48 коп. (т.1 а.с. 56 зворот, 57).

Отже, розраховуючи заборгованість по електроенергії, ПАТ «Миколаївобленерго» враховувало надані споживачем (абонентом) один раз у два місяці показники лічильника, які внесені останнім до квитанцій обліку електроенергії, а також контрольні (прогнозовані) показники лічильника обліку електроенергії на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії за попередній період, тобто дані лічильника по особовому рахунку корегувались відповідно до поданих позивачем показань.

Оскільки позивачем зняття та надання показників лічильника відповідачеві відбувалося з порушенням умов договору, Правил №1357 та №312 та сплата за послуги за спожиту електричну енергію проводилася один раз у два місяці, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за період з 01 березня 2015 року по 01 січня 2019 року мали місце як переплата, так і несплата у повному обсязі, внаслідок чого є закономірним збільшення заборгованості.

Адже маючи переплати за надання послуги, відповідач правомірно зараховував ці кошти як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення.

Відповідно до пункту 21 Правил №1367, які діяли до 26 червня 2018 року, зняті споживачем чи отримані та/або зняті енергопостачальником (електророзподільним підприємством) дані про покази засобу обліку в інший день вважаються вихідними даними для визначення показів засобу обліку на перше число календарного місяця шляхом додавання (віднімання) середньодобового споживання, помноженого на кількість днів (діб) між датою зняття показів та першим числом календарного місяця, а за пунктом 6.7 Правил №312, які набули чинності з 11 червня 2018 року,у випадку неподання споживачем даних про споживання електричної енергії за розрахунковий період у строки, установлені в цьому розділі, або неможливості отримання ППКО даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін (за винятком порушення роботи вузла обліку) ППКО визначає обсяги споживання електричної енергії на цей розрахунковий період шляхом розрахунку середнього обсягу споживання за даними двох останніх фактичних послідовно знятих показів розрахункового лічильника. А відтак, відповідач за відсутності своєчасного подання даних лічильника для визначення показів засобів обліку до 11 червня 2018 року виходив із розрахунку середньодобового споживання,а після вказаної дати з розрахунку середнього обсягу споживання за даними двох останніх місяців. Зважаючи на таке, посилання в апеляційній скарзі на неправильність розрахунку боргу, виходячи з того вартість визначена із середньодобового обсягу споживання, а не з фактичного обсягу споживання електроенергія колегія суддів відхиляє.

З огляду на викладене вказані обставини спростовують посилання позивача про неправомірне нарахування йому заборгованості за спожиту електричну енергію.

Апеляційний суд не приймає до уваги розрахунок, самостійно здійснений позивачем на підтвердження факту нібито протиправного нарахування йому заборгованості по сплаті електроенергії, тому що в зазначеному розрахунку ним не вказано дати зняття показників, а лише вказано, що такі показники мали місце за результатами відповідних місяців.

Колегія суддів не погоджується з аргументами позивача про застосування позовної давності, з огляду на те, що така могла б бути застосовано у випадку пред`явленням ПАТ «Миколаївобленерго» позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Застосовуючи принцип диспозитивності, що закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, що на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову.

Враховуючи, що позивач не спростував обставини щодо існування у нього заборгованості за електричну енергію та не довів неправомірності дій відповідача щодо відключення будинку від електропостачання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволені позову.

З огляду на те, що судом першої інстанції не встановлено незаконності та неправомірності дій ПАТ «Миколаївобленерго» по відношенню до позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення з відповідача коштів сплачених позивачем за підключення до електричної мережі та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 24 травня 2024 року.