Справа № 367/9583/19
Провадження №2/367/921/2024
УХВАЛА

Іменем України

06 лютого 2024 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Яцуна А.О.,

представника позивача Анапріюка А.С.,

представника відповідача Джафарова Д.Е. огли,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Бучанська виправна колонія (№85)», Державної установи «Ірпінський виправний центр» (№132), Міністерства юстиції України про стягнення заборгованості по заробітній платі, процентів за користування коштами, втрат від інфляції, компенсації втрати частини заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної установи «Ірпінський виправний центр» (№132) про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, процентів за користування коштами, втрат від інфляції, компенсації втрати частини заробітної плати. 30 листопада 2020 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява від ОСОБА_1 про залишення без розгляду позовної вимоги щодо стягнення з Ірпінського виправного центру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що станом на 01.11.2019 року становило 381 203, 40 грн. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 до Державної установи «Ірпінський виправний центр» (№132) про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, процентів за користування коштами, втрат від інфляції, компенсації втрати частини заробітної плати - залишено без розгляду. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 01 червня 2021 року у справі № 367/9583/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 листопада 2020 року скасовано в частині залишення без розгляду вимог позовної заяви ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі, процентів за користування коштами, втрат від інфляції, компенсації втрати частини заробітної плати. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 29 червня 2021 року суддею Кравчук Ю.В. прийнято до свого провадження цивільну справу № 367/9583/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Ірпінський виправний центр» (№132) про стягнення заборгованості по заробітній платі, процентів за користування коштами, втрат від інфляції, компенсації втрати частини заробітної плати.

18 серпня 2023 року до суду надійшов відзив від представника позивача, в якому просив призначити та визнати відповідачем по справі Державну установу «Ірпінський виправний центр (№132), мотивуючи тим, що представником відповідача не було надано до суду наказу Міністерства юстиції України від 11 грудня 2020 року № 4295/5 «Про припинення державної установи «Ірпінський виправний центр (№132)» шляхом її ліквідації, а наказ Міністерства юстиції України від 14 травня 2020 року № 1655/5 «Про реорганізацію державної установи «Ірпінський виправний центр (№132) шляхом її приєднання до державної установи «Бучанська виправна колонія (№85)» втратив чинність. Таким чином, державна установа «Ірпінський виправний центр (№ 132)» та державна установа «Бучанська виправна колонія № 85» це окремі юридичні особи.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області 20 червня 2023 року замінено відповідача по справі №367/9583/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Ірпінський виправний центр» (№132) про стягнення заборгованості по заробітній платі, процентів за користування коштами, втрат від інфляції, компенсації втрати частини заробітної плати з Державної установи «Ірпінський виправний центр №132)» на її правонаступника Державну установу «Бучанська виправна колонія (№85)».

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області 01 листопада 2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про залучення співвідповідачів задоволено. Залучено до участі у справі у якості співвідповідача Державну установу «Ірпінський виправний центр», залучено до участі у справі у якості співвідповідача Міністерство юстиції України.

04 грудня 2023 року до суду надійшов відзив від представника Міністерства юстиції України, в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки солідарний обов`язок або солідарна вимога виникає, у випадках встановлених договором або законом.

Таким чином, вважає, що задоволення позовних вимог про стягнення грошових сум солідарно не можливо з огляду на відсутність будь-яких цивільно-правових договорів та відсутність випадків, встановлених законами при яких різні юридичні особи покладається солідарний обов`язок.

29 січня 2024 року надішли пояснення від представника Міністерства юстиції України, в яких просить закрити провадження у справі, виходячи з наступного. Представник відповідача зазначає, що позивач була звільнена з посади спеціаліст- бухгалтер. Вказане звільнення було пов`язане з реформуванням державної служби, а саме до 01 травня 2016 року діяв Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XІІ.

Представник відповідача стверджує, що посада «спеціаліст» була віднесена до сьомої категорії посад державної служби. Однак, постанова №703 від 14 серпня 2013 року втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2016 року. Представник відповідача, звертає увагу суду, що спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби. Таким чином, вважає, що вищезазначений спір не відноситься до юрисдикції місцевих судів, оскільки підвідомчий адміністративним судам, а тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що є підставою для закриття провадження.

Крім того, зазначає, що Міністерство юстиції України не є належним відповідачем, оскільки Державна установа «Ірпінський виправний центр» є окремою юридичною особою, яка повинна самостійно відповідати за своїми зобов`язаннями.

06 лютого 2024 року до суду надійшли пояснення від представника позивача, в яких зазначає, що на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

Крім того, зазначає, що нормами трудового законодавства не передбачено підстав для звільнення роботодавця від виплати працівникові заробітної плати. Представник позивача стверджує, що положення Цивільного кодексу України застосовуються до врегулювання, зокрема трудових відносин, якщо не врегульовані іншими актами законодавствами.

Представник позивача заперечив проти закриття провадження у справі, оскільки вважає, що клопотання про закриття провадження є необґрунтованим у зв`язку з тим, що за період, за який здійснено розрахунок позивач не перебувала на посаді державної служби. Представник відповідача вважав за доцільне закрити провадження у справі, оскільки спори щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, процентів за користування коштами, втрат від інфляції, компенсації втрати частини заробітної плати державних службовців належать до юрисдикції адміністративних судів. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, прийшов наступного висновку. Судом встановлено, що ОСОБА_1 06 жовтня 2003 року було складено присягу державного службовця (а.с.44). Згідно із наказом Ірпінського виправного центру ( №132) від 30 червня 2016 року № 39 о/с-пр-75 було звільнено ОСОБА_1 , спеціаліста бухгалтерії за п.6 ст.36 КЗпП України (в зв`язку із зміною істотних умов праці) з 05 липня 2016 року. На день звільнення стаж державної служби складає: 12 років 09 місяців 04 дні (а.с.8 зворот). Відповідно до наказу Державної установи «Ірпінський виправний центр (№132)» № 72о/с-пр від 04 жовтня 2019 року ОСОБА_1 23 жовтня 2019 року було звільнено з посади бухгалтера І категорії відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку на підставі п.1 ст.40 КЗпПУ. 04 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Державної установи «Ірпінського виправного центру (№132), в якій просила дозволити відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку надати довідки щодо нарахування додаткової відпустки по державній службі та вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку при звільненні з державної служби згідно наказу № 39 о/с-пр-75 від 30 червня 2016 року( а.с. 54). Згідно ч. 1ст.19ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Предметом даного спору, зокрема, є вимога про стягнення заборгованості по заробітній платі, процентів за користування коштами, втрат від інфляції, компенсації втрати частини заробітної плати під час проходження та звільнення із державної служби. У п. 15 ч. 1ст. 3 КАС України вказано, що публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. Згідно п. 1 ч. 2ст. 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам. Юрисдикція адміністративних судів, відповідно ч. 1, п. 1, 2 ч. 2 ст. 17 КАС України, поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв`язку з публічним формуванням суб`єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори, зокрема : спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення, на відміну від спорів щодо оскарження рішень (нормативно - правових або індивідуальних актів), дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства незалежно від того, чи здійснює орган, з яким виник спір, у правовідносинах з позивачем владні управлінські функції. Для визначення юрисдикції спору з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження чи звільнення суд має встановити, чи проходила особа публічну службу, а також, у зв`язку з чим - прийняттям, проходженням або звільненням - виник спір. Судом встановлено, що відповідачами у справі є Державна установа «Бучанська виправна колонія (№85)», Державна установа «Ірпінський виправний центр» (№132), Міністерство юстиції України. Позивач просить стягнути із відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі, що складається з вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку та компенсації за додатково невикористану відпустку в сумі 10 819,12 грн.; проценти за користування коштами у сумі 1 107,11 грн.; втрати від інфляції у сумі 4 250,86 грн.; компенсація втрати частини заробітної плати у сумі 4 250,86 грн., яка утворилась за період її роботи в ДП «Ірпінський виправний центр (№132)», в тому числі, сна посаді державного службовця. Наведене, безумовно, свідчить про те, що даний спір про стягнення заборгованості по заробітній платі, процентів за користування коштами, втрат від інфляції, компенсації втрати частини заробітної плати з державної служби, є публічно правовим та відноситься до юрисдикції адміністративного суду на підставі вимог ст. 3, 17 КАС України. Зважаючи на вказане, суд приходить висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Згідно п. 1 ч. 1, 2ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Положеннями ч. 1ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору, зокрема, повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Відповідно ч. 1ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених п. 1 ч. 1ст. 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. З урахуванням наведеного вище, слід повідомити ОСОБА_1 , що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції адміністративного суду та може бути предметом судового розгляду Київського окружного адміністративного суду (01133, Київ, бульвар Лесі Українки, 26). На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст.255, 259-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Бучанська виправна колонія (№85)», Державної установи «Ірпінський виправний центр» (№132), Міністерства юстиції України про стягнення заборгованості по заробітній платі, процентів за користування коштами, втрат від інфляції, компенсації втрати частини заробітної плати закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Кравчук