Справа № 368/1350/23
Провадження № 2/368/196/24
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"06" березня 2024 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий - суддя Закаблук О.В.

При секретарі - Токовенко Н.О.

З участі:

Позивач - ОСОБА_1

Представник позивача - авдокат Матюшенков Д.В.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, - Кагарлицька міська рада, як орган опіки та піклування, - про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, суд, -

В С Т А Н О В И В :

25.09.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, - Кагарлицька міська рада, як орган опіки та піклування, - про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в прохальній частині якої позивач просить суд винести рішення, на підставі якого:

1. Звільнити Позивача - ОСОБА_4 , від сплати судового збору;

2. Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 'рнокпп: НОМЕР_1 ) батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

3. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рнокпп: НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( НОМЕР_2 ), аліменти на утримання сина- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини його заробітку доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду і до моменту досягнення дитиною повноліття.

4. Вирішити питання про судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач в мотивувальній частині позовної заяви обгроунтовує наступними обставинами та нормами права:

- Приблизно в 2012 році, Позивач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 познайомилась із Відповідачем - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з цього часу вони почали проживати спільно.

Згодом у сторін, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син, - ОСОБА_5 , в графі свідоцтва про народження якого як "Батько", зазначений Відповідач.

Приблизно з березня 2018 року сторони припинили свої стосунки та почали проживати окремо. А приблизно з серпня 2018 року Відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, залишивши дитину на повному утриманні матері.

Відповідач, не цікавиться життям, свого сина, не піклуються про нього, не приймає ніякої участі у його вихованні, не надає сину жодної матеріальної допомоги.

Позивач неодноразово зверталася до Відповідача з проханням надавати матеріальну допомогу, приймати участь у вихованні сина, але останній ігнорував такі звернення.

У зв`язку із агресією з боку Російської Федерації, Позивач з сином була змушена в травні 2022 року евакуюватися з Херсонської області.

Відповідно до ч. 3 "Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей- сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

У відповідності до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді спорів судом щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування та у відповідності до ч. 5 цієї статті, даний орган подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

В свою чергу рішенням від 03.07.2023 № 787-44, Кагарлицькою міською радою, як органом опіки та піклування за результатом звернення Позивача з питанням про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 (далі - Висновок).

Як вказано у Висновку - "Виконавчий комітет Кагарлицької міської ради як орган опіки та піклування, вивчивши питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановив, що ОСОБА_3 проживає у Херсонській власті. Мати з дитиною мають статус внутрішньо переміщеної особи, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі слів матері батько з дитиною не проживав та не спілкувався з 2022 року (від початку і:иськових дій). Проживали у селі на одній вулиці, але зацікавлення дитиною з боку батька не постерігалося. Син відмовлявся від зустрічей з батьком.

ОСОБА_4 разом із малолітнім сином ОСОБА_6 у травні 2022 року евакуювалися з Херсонської області. За цей час батько не виходив на зв`язок з дитиною, його гсоров`ям та навчанням не цікавився.

Діючи в інтересах дитини та зважаючи на самоусунення батька від виконання батьківських обов`язків, виконавчий колптет Кагарлицької міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо малітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ".

Згідно характеристики дитини, що видана КЗ КМР "Кагарлицький ліцей № 2 ім. В.П. Дашенка" Обухівського району, - ОСОБА_5 навчається в закладі з другого класу. За період навчання зарекомендував себе як дисциплінований учень. Має навчальні досягнення середнього і достатнього рівня.

Учень має здатність швидко засвоювати навчальний матеріал, але іноді лінивий і не зібраний. В навчальній діяльності проявляє пасивну участь. Домашні завдання виконує систематично. За допомогою вчителя здатен аналізувати, порівнювати, узагальнювати та робити висновки. Висловлює оцінні судження, намагається елементарно пояснити їх. Розвинена пам`ять. Швидко запам`ятовує правила, вчить вірші, виразно читає, змістовно переказує. Зауваження учителя вислуховує, намагається діяти відповідно до них. Усі доручення виконує сумлінно і старанно. Має дружні відносини з однолітками, хороший організатор. Зовнішній вигляд завжди охайний.

Мама приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, здійснює постійний батьківський контроль. Батьківські збори відвідує систематично, з розумінням ставиться до рекомендацій вчителя. Виявляє щоденну турботу про сина, чого не можна сказати про батька, який зовсім не з`являвся, не провідував, не забезпечував матеріально дитину.

Але хлопчик виріс розумний, впевнений в собі, відповідальний за свої вчинки".

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 p. № 789-ХІІ) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

У ст. 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до вказаної норми батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Відповідно до ст. з Конвенції про права дитини від 20.11.89 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № з "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утри/іують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею. є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід виріпп`вати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не дікллтоться про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших З`хорліих цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до ї внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею ссвіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п. 16 ППВСУ від 30.03.07 року № 3).

Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: і) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини: з) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є .хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до положень ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживав дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Також за необхідне слід зазначити, що згідно ч. 3 ст. 166 СК України, якою передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти зо особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Також за необхідне слід зазначити, що згідно ч. 3 ст. 166 СК України, якою передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч.1, 2, 3, 4, 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування шодо неї.

Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Наразі, аліменти Відповідачі нікому не платять, є працездатними, а тому з них необхідно стягувати аліменти від усього доходу (заробітку).

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 16 Ц України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання драва: 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її дроживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту драв та інтересів інших осіб.

Враховуючи, що Позивач звернувся в інтересах неповнолітньої дитини, яка не має право самостійно звернутися із даним позовом, тому Позивач змушений просити суд про звільнення його від сплати судового збору.

На виконання вимог п. 6, 7, 8, д, іо ч. з ст. 175 ЦПК України, повідомляю наступне:

- п.6. - Законом не визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору у даній категорії справ;

- п.7 - заходи забезпечення доказів або позову до подання даної позовної заяви, нею не здійснювалися;

- п. 8 - усі докази, що були наявні у позивача, були додані до позовної заяви в розділі Додатки ";

- п. 9 - Позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Тому на підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 18, 150, 164 СК України, ст.ст. 2, 4, 23, 27, 43, 136, 175, 184 ЦПК України, - позивачка просить задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви.

25.09.2023 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для розгляду даної справи по суті був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/1350/23, провадження № 2/368/543/23.

07.12.2023 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 14 год. 00 хв. 15.01.2024 року.

15.01.2024 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 09 год. 00 хв. 05.02.2024 року взв`язку з першою неявкою відлповідача ОСОБА_3 .

Щодо неявки відповідача ОСОБА_3 в підготовче судове засідання, яке відбулося 09 год. 00 хв. 15.01.2024 року, суд зазначає наступне:

- Відповідач ОСОБА_3 не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в встроки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі.

- Відповідач ОСОБА_3 повторно не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність.

З огляду на вищевказані обставини срави, - суд визнав неявку відповідача ОСОБА_3 в підготовче судове засідання, яке відбулося 15.01.2024 року, - неповажною.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 05.02.2024 року, позивачка ОСОБА_2 , - позов підтримала та просила його задовольнити. Вважала за можливе провести підготовче судове засідання без участі відповідача, та просила призначити справу до розгляду по суті поданої позовної заяви.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 05.02.2024 року, представник позивачки ОСОБА_2 , - адвокат Матюшенков Д.В., - позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник позивача просив провести підготовче судове засідання без участі відповідача, який повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Представник позивача просив після проведеного підготовчого судового засідання винести ухвалу, на підставі якої закрити підготовче судове провадження, та призначити справу до судового розгляду по суті поданої позовної заяви, інших заяв і клопотань - не заявляв.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 05.02.2024 року, - відповідач ОСОБА_3 не з`явився повторно, хоча повідомлявся судом належним ичном про день, час та місце слухання справи.

Відповідач ОСОБА_3 не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в встроки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_3 повторно не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність.

З огляду на вищевказані обставини срави, - суд визнав неявку відповідача ОСОБА_3 в підготовче судове засідання, яке відбулося 05.02.2024 року, - неповажною, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджала проведенню підготовчого судового засідання в даному цивільному провадженні.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 05.02.2024 року, - представник третьої особи, - Кагарлицької міської ради, як органу опіки та піклування, - не з`явився, хоча, - повідомлявся судом належним ичном про день, час та місце слухання справи, проте, - в матеріалах справи міститься письмова заява представника третьої особи, в якому представник третьої особи просить суд слухати справу без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити.

05.02.2024 року Кагарлицьким районним судом Київської області проведено підготовче судове засідання (без участі відповідача, повідомленого належним чином, без участі представника третьої особи, яка надіслала заяву про слухання справи без її участі, - за участі лише сторони позивача, - позивачки та її представника - адоката), по результатах якого на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 год. 00 хв. 20.02.2024 року.

20.02.2024 року слухання справи відкладено на 09 год. 00 хв. 06.03.2024 року в зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_3 .

Щодо неявки відповідача ОСОБА_3 в судове засідання, яке відбулося 09 год. 00 хв. 20.02.2024 року, суд зазначає наступне:

- Відповідач ОСОБА_3 не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в встроки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі.

- Відповідач ОСОБА_3 повторно не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність.

З огляду на вищевказані обставини срави, - суд визнав неявку відповідача ОСОБА_3 в підготовче судове засідання, яке відбулося 20.02.2024 року, - неповажною.

В судовому засіданні, яке відбулося 06.03.2024 року, позивачка ОСОБА_2 , - позов підтримала та просила його задовольнити.

Не заперечувала проти проведення заочного розгляду, - в зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_3 , - який повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, та, відповідно, - не заперечувала проти винесення заочного рішення в даній справі.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 06.03.2024 року, представник позивачки ОСОБА_2 , - адвокат Матюшенков Д.В., - позов підтримав та просив його задовольнити.

Свою правову позицію щодо позову представник позивача обгрунтовував обставинами справи та нормами права, які вказані в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом приведено вище в мотивувальній частині даного рівшення суду.

Не заперечував проти проведення заочного розгляду, - в зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_3 , - який повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, та, відповідно, - не заперечував проти винесення заочного рішення в даній справі.

В судове засідання, яке відбулося 06.03.2024 року, - відповідач ОСОБА_3 не з`явився повторно, хоча повідомлявся судом належним ичном про день, час та місце слухання справи.

Відповідач ОСОБА_3 не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в встроки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_3 повторно не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність.

З огляду на вищевказані обставини срави, - суд визнав неявку відповідача ОСОБА_3 в судове засідання, яке відбулося 06.03.2024 року, - неповажною, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджала проведенню судового засідання в даному цивільному провадженні, причому - повторна неяка відповідача в основне судове засідання є підставою для проведення заочного слухання справи та винесення заочного рішенння.

В судове засідання, яке відбулося 06.03.2024 року, - представник третьої особи, - Кагарлицької міської ради, як органу опіки та піклування, - не з`явився, хоча, - повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - в матеріалах справи міститься письмова заява представника третьої особи, в якому представник третьої особи просить суд слухати справу без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити.

Суд, вислухавши позивачку, представника позивачки, які позов підтримали та просили його задовольнити, дослідивши матеріали справи, - приходить до висновку щодо задоволення позову, - шляхом винесення заочного судового рішення, як окремого процесуального документу (з постановленнм в нрадчій кімнаті), обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК - «Заочний розгляд справи».

Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи:

1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.

Як вбачається з позиції сторони позивача, - позивачки ОСОБА_2 та її представника, - адвоката Матюшенкова Д.В., - яка висловлена ними в судовому засміданні, - сторона позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, та, відповідно, - не заперечує проти винесення заочного рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, - відповідач ОСОБА_3 , - неодноразово повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, в судове засідання не з`явився 4 (чотири) рази поспіль, - двічі - в підготовче судове засдання, двічі, - в основне, - причому - кожну неявку відповідача в судові засідання, - суд визнав неповажною.

Відповідач ОСОБА_3 не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в встроки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_3 повторно не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи, чи про слухання справи у його відсутність.

З огляду на вищевказані обставини срави, - суд визнав неявку відповідача ОСОБА_3 в судові засідання, - неповажною, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджала проведенню судового засідання в даному цивільному провадженні, причому - повторна неяка відповідача в основне судове засідання слугувала для суду підставою для проведення заочного слухання справи та винесення заочного рішенння.

Підсудність:

- Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Проте, згідно ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, - зокрема, - з довідки № 3231 - 8 - про взяття на обліку внутрішньо переміщеної особи, яка видана 17.05.2022 року, - позивачка по справі, - ОСОБА_4 , - зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, враховуючи предмет спору (стягнення аліментів) враховуючи місце реєстрації (проживання) позивачки, та те, що на її утриманні перебуває малолітня дитина, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі як ч. 1 ст. 28 ЦПК України, так як в даному випадку має місце альтернативна підсудність, - підсудність за вибором позивача - фізичної особи.

Сторони по справі:

- позивачкою по справі є фізична особа, - ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с. Кардашинка Голопристанського району Херсонської області, Україна, громадянка України, паспорт громадянки України ID - картка НОМЕР_3 , виданий 05.12.2023 року органом 3238, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована як внутрішньопереміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 ).

Що стоується того факту, що при подачі позовної заяви позивачкамала прізвище ОСОБА_7 , а рішення винесено на корись позивачки з прізвищем ОСОБА_8 , то суд зазначає наступне:

- так,дійсно, - при подачі позову, а саме, - ІНФОРМАЦІЯ_5 , - позивачка мала прізвище ОСОБА_7 , проте, - ІНФОРМАЦІЯ_6 позивачка одружилася, та змінила прізвище на ОСОБА_8 .

Вищевказаний фкт підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 , яке видане 26 жовтня 2023 року Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому вказано, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець село Шевченко Скадовського району Херсонської області, громадянин України, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка село Кардашинка Голопристанського району Херсонської області, Україна, громадянка України, - зареєстрували шлюб 26 жовтня 2023 року, про що 26 жовтня 2023 року складено відповідний актовий запис за № 175.

Прізвище після державної реєстрації шлюбу:

Чоловіка - ОСОБА_8 .

Дружини - ОСОБА_8 .

- відповідачем по справі є фізична особа, - ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженець м. Херсон, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 ).

- третя особа, що не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача, - Кагарлицька міська рада Обухівського району Київської областиі, як орган опіки та піклування, (09201, Київська область, Обухівський район, м. Кагарлик, площа Незалежності, будинок 1, ).

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права:

- З 2012 року Позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , почала підтримувати шлдюбні відносини, не зареєстровані в установленому Закеоном порядку з Відповідачем - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з цього часу вони почали проживати спільно.

Згодом у сторін, а саме, - ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син, - ОСОБА_5 , в графі свідоцтва про народження якого як "Батько", зазначений Відповідач.

Орієнтовно з березня 2018 року сторони припинили свої стосунки та почали проживати окремо.

А орієнтовно з серпня 2018 року Відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, - залишивши дитину на повному утриманні та вихованні матері, - позивачки по справі.

Відповідач, не цікавиться життям, свого сина, не піклуються про нього, не приймає ніякої участі у його вихованні, не надає сину жодної матеріальної допомоги.

Позивач неодноразово зверталася до Відповідача з проханням надавати матеріальну допомогу, приймати участь у вихованні сина, але останній ігнорував такі звернення.

У зв`язку із агресією з боку Російської Федерації, - Позивач з сином була змушена в травні 2022 року евакуюватися з Херсонської області.

Відповідно до ч. 3 "Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей- сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

Згідно ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді спорів судом щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування та у відповідності до ч. 5 цієї статті, даний орган подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

В свою чергу, - рішенням від 03.07.2023 № 787-44, Кагарлицькою міською радою Київської області, як органом опіки та піклування, (третя особа в даному цивільному провадженні), - за результатом звернення Позивача з питанням про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 (далі - Висновок), - надлала висновок, згідно якого:

- Виконавчий комітет Кагарлицької міської ради як орган опіки та піклування, вивчивши питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановив, що ОСОБА_3 проживає у Херсонській власті. Мати з дитиною мають статус внутрішньо переміщеної особи, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі слів матері батько з дитиною не проживав та не спілкувався з 2022 року (від початку і:иськових дій). Проживали у селі на одній вулиці, але зацікавлення дитиною з боку батька не постерігалося. Син відмовлявся від зустрічей з батьком.

ОСОБА_4 разом із малолітнім сином ОСОБА_6 у травні 2022 року евакуювалися з Херсонської області. За цей час батько не виходив на зв`язок з дитиною, його гсоров`ям та навчанням не цікавився.

Діючи в інтересах дитини та зважаючи на самоусунення батька від виконання батьківських обов`язків, виконавчий колптет Кагарлицької міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо малітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно характеристики дитини, що видана КЗ КМР "Кагарлицький ліцей № 2 ім. В.П. Дашенка" Обухівського району, - ОСОБА_5 навчається в закладі з другого класу. За період навчання зарекомендував себе як дисциплінований учень. Має навчальні досягнення середнього і достатнього рівня.

Учень має здатність швидко засвоювати навчальний матеріал, але іноді лінивий і не зібраний. В навчальній діяльності проявляє пасивну участь. Домашні завдання виконує систематично. За допомогою вчителя здатен аналізувати, порівнювати, узагальнювати та робити висновки. Висловлює оцінні судження, намагається елементарно пояснити їх. Розвинена пам`ять. Швидко запам`ятовує правила, вчить вірші, виразно читає, змістовно переказує. Зауваження учителя вислуховує, намагається діяти відповідно до них. Усі доручення виконує сумлінно і старанно. Має дружні відносини з однолітками, хороший організатор. Зовнішній вигляд завжди охайний.

Мама приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, здійснює постійний батьківський контроль. Батьківські збори відвідує систематично, з розумінням ставиться до рекомендацій вчителя. Виявляє щоденну турботу про сина, чого не можна сказати про батька, який зовсім не з`являвся, не провідував, не забезпечував матеріально дитину.

Але хлопчик виріс розумний, впевнений в собі, відповідальний за свої вчинки".

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 p. № 789-ХІІ) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

У ст. 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до вказаної норми батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею. є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід виріпп`вати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не дікллтоться про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших З`хорліих цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до ї внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею ссвіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п. 16 ППВСУ від 30.03.07 року № 3).

Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", - покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини:

з) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

В даному випадку суд вважає за необхідне та можливе позбавити відпорвідача, яким є ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні його сина, - ОСОБА_5 , - на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, - так як відповідач ухиляється відсвоїх Конституційних обов`язків по вихованню своєї дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживав дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Обгрунтування судом задоволення позов в частині стягнення аліментів:

- згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти до особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч.1, 2, 3, 4, 5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування шодо неї.

Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом в судовому засданні із належних та допустимих доказів встановлено, що відповідач працездатного віку, працездатний, іншої сім`ї немає, іншими аліментними зобов`язаннями, - не обтяжений, а тому - з нього необхідно стягувати аліменти від усього доходу (заробітку)., - на користь позивачки - на утримання дитини, - в частині, що буде визначена судом, - в частині, яку просить позивачка, - 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу).

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто, в даному випадку слід стягувати аліменти з 25.09.2023 року.

Окрім того, суд приходить до висновку щодо допуску до негайного виконання даного судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за адин місяць.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, Постановою Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 164, 165, 166, 167, 180, 181, 191, 243, 244, 247 СК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача, - Кагарлицька міська рада Київської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця м. Херсон, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 ), батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини, - сина, - ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженця місто Херсон, Україна, свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 , яке видане 26 червня 2013 року відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районногоуправління юстиції у м. Херсоні, актовий запис за № 339, вчинений 26 червня 2013 року відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районногоуправління юстиції у м. Херсоні).

Стягнути з ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця м. Херсон, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 ), ), на користь ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Кардашинка Голопристанського району Херсонської області, Україна, громадянки України, паспорт громадянки України ID - картка НОМЕР_3 , виданий 05.12.2023 року органом 3238, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована як внутрішньопереміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання неповнолітньої дитини, - сина - ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженця місто Херсон, Україна, свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 , яке видане 26 червня 2013 року відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районногоуправління юстиції у м. Херсоні, актовий запис за № 339, вчинений 26 червня 2013 року відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районногоуправління юстиції у м. Херсоні), - в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не меньше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду, - з 25.09.2023 року, і до моменту досягнення дитиною повноліття, - до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене на умовах та в порядку, який передбачено ст. 284 ЦПК України.

Згідно ст. 284 ЦПК України:

- заочне рішення може буте переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

- заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

- строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На підставі ч. 5 ст. 272 ЦПК України надіслати копію даного рішення сторонам по справі протягом двох днів з дня його складення.

Суддя: Закаблук О.В.