Справа № 522/7626/24-Е
Провадження № 2/522/4864/24
УХВАЛА

17 травня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Перепелицею Олександром Сергійовичем до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, в якій просить:

1. Зобов`язати матір, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не перешкоджати батьку, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вихованні та спілкуванні (контакт) зі спільною дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

2. Визначити способи участі батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вихованні дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши наступний порядок побачень та спілкування (контактів) батька з дитиною, а також інші способи участі батька у вихованні дитини:

2.1. У спосіб вільних систематичних та періодичних побачення та спілкування дитини з батьком шляхом:

- безперешкодного відвідування та перебування дитини разом із батьком, без присутності матері, за місцем проживання батька, кожний другий та повний четвертий тиждень місяця, з 09:00 середи по 18:00 п`ятниці, а також у вихідні дні кожного повного першого та третього тижня місяця, з 18:00 п`ятниці по 18:00 неділі;

- вільних побачень батька з дитиною, без присутності матері, за місцем проживання батька або в парках, скверах, розважальних закладах, на спортивних майданчиках та інших об`єктах дитячої інфраструктури чи інших місць за побажанням дитини в будь-який час;

- в святкові дні та в день народження дитини - за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, спільно чи по черзі;

- для відпочинку і оздоровлення дитини, без присутності матері: перебування із батьком в літній період - один місяць поспіль, в зимовий період - два тижні поспіль.

2.2. Забезпечувати вільне спілкування (контакт) дитини з батьком шляхом відеозв`язку, телефонного зв`язку, зокрема з використанням соціальних мереж (Telegram, Viber, WhatsApp тощо) та/або програм Zoom, Skype чи інших подібних в будь-який зручний для дитини час.

2.3. Негайно (не пізніше ніж протягом двох днів з дня виникнення факту) повідомляти батька про факти захворювання і заплановані/ургентні медичні втручання та лікування дитини.

2.4. Завчасно (не пізніше ніж за три дні) повідомляти батька про від`їзд (обставини та напрямок) дитини за межі населеного пункту чи зміну місця постійного проживання дитини.

2.5. Надати батькові інформацію про місця та графік навчання та/або відвідування дитиною дошкільних навчальних закладів, гуртків, секцій тощо, а також негайно (не пізніше ніж протягом двох днів з дня виникнення факту) повідомляти батька дитини про факт і причини зміни чи припинення відвідування таких закладів/гуртків/секцій.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє її відповідність вимогам статей 175, 177 ЦПК України, а також підсудність даної справи суду, до якого вона подана.

Встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Так, перевіряючи підсудність даної справи Приморському районному суду м. Одеси, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надано Верховною Радою України.

У міжнародному праві категорія «підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до вимог статей 2, 497 ЦПК України повинні керуватися нормами Закону України «Про міжнародне приватне право» та нормами відповідних міжнародних договорів.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1, статті 75-77 Закону).

У пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» зазначено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

- хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

- об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

- юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Згідно зі статтею 66 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини.

Частиною першою статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Відповідно до статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено підстави визначення підсудності справ судам України та зазначено, що суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; 6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; 7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; 8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; 9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; 10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; 11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; 12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

При цьому статтею 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено випадки виключної підсудності справ з іноземним елементом судам України.

Законом України «Про приєднання України до Конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей» від 14.09.2006 ратифіковано Конвенцію про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей, вчиненої 19 жовтня 1996 року в м. Гаазі (надалі Конвенція). Україна та Австрія є Договірними Державами Конвенції.

Конвенцією визначено її цілі, якими є: визначити державу, органи якої мають юрисдикцію вживати заходів, спрямованих на захист особи чи майна дитини; визначити, яке право застосовується такими органами при здійсненні їхньої юрисдикції; визначити право, що забезпечується до батьківської відповідальності; забезпечити визнання та виконання таких заходів в усіх Договірних Державах; запровадити таке співробітництво між органами Договірних держав, яке може бути необхідним для досягнення цілей цієї Конвенції.

Статтею 3 Конвенції визначено, що заходи, згадані у статті 1, можуть стосуватися, зокрема, права опіки, у тому числі права стосовно піклування про особу дитини та, зокрема, право визначати місце проживання дитини, а також права на спілкування, у тому числі право брати дитину на обмежений період у місце інше, ніж звичайне місце проживання дитини.

У статті 5 Конвенції зазначено, що судові або адміністративні органи Договірної Держави звичайного місця проживання дитини мають юрисдикцію вживати заходів, спрямованих на захист особи чи майна дитини.

З урахуванням статті 7, у разі зміни звичайного місця проживання дитини на іншу Договірну Державу, юрисдикцію мають органи Держави нового звичайного місця проживання.

Таким чином, Конвенція охоплює питання захисту дітей, батьківської відповідальності, опіки, зокрема, й право на виховання дітей проведення зустрічей з ними.

Отже, за змістом наведених положень Конвенції у даній категорії справ юрисдикція спору слідує за місцем постійного проживання дитини, а тому якщо постійне місце проживання дитини переноситься до іншої договірної держави, орган влади держави нового місця постійного проживання набувають юрисдикції щодо суті спору.

Як слідує зі змісту позовної заяви, з 2022 року, початку повномасштабного вторгнення рф в Україну, як позивач, так і відповідачка, з якою наразі проживає донька, мешкають окремо, проте в одному місті Відень, Австрія. Остання відома адреса місця проживання відповідачки в Відні, Австрія - 1020, Vienna, Vereinsgasse 3, top 18.

З урахуванням наведених норм Конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей, Закону України «Про міжнародне приватне право», статті 497 ЦПК України, враховуючи заявлені позовні вимоги, позивачу слід надати суду докази підсудності судам України вказаної позовної заяви.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне залишити позов без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 175-177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, - залишити без руху та надати позивачу строк 10 днів з дня вручення зазначеної ухвали для усунення недоліків.

Якщо у вказаний строк недоліки заяви не будуть усунуті, вона буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://pm.od.court.gov.ua/sud1522/.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.І. Ковтун