22.05.2024 Єдиний унікальний номер 205/6233/24
ППровадження № 2/205/2991/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 рік м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Бізяєва Н.О., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, встановлено наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України та в порядку ч. 8 ст. 128 ЦПК України судом було витребувано відомості з Єдиного державного демографічного реєстру стосовно відповідача та згідно отриманої відповіді № 600155 від 20.05.2024, відповідач ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за наступною адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що дану позовну заяву слід залишити без руху, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна місити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, у вступній частині, позивач ОСОБА_1 визначила предмет позову, як: «про відшкодування матеріальної та моральної шкоди», у прохальній частині позову, остання просить суд: стягнути з гр. ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що надавалася для захисту прав і законних інтересів ОСОБА_1 , а саме: за проведення судово-медичної експертизи та отримання висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 1146 від 22.04.2024 року з відповідача ОСОБА_2 у розмірі 506,07 грн., а також в разі неповернення їй телефону, просить стягнути з ОСОБА_2 суму в розмірі 7000 грн. 00 коп., що разом складає 7506 грн. 07 коп..

В обґрунтування позову, ОСОБА_1 , з посиланням на висновок спеціаліста судово-медичного експерта № 1146 від 22.04.2024 р., зазначає про завдання їй ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, при цьому, вбачається, що саме цей висновок покладено позивачем в основу вимог про стягнення матеріальної шкоди за проведення судово-медичної експертизи в сумі 506,07 грн., при цьому, посилається на положення ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 1166 ЦК України.

Проте, як прямо визначено у п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, зміст позовних вимог це спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Частина 1 та 2 статті 15 ЦК України визначають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положеннями статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1) та способами захисту цивільних прав та інтересів визначає також, наступні: визнання права (п.1 ч. 2); відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2); відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2). При цьому, частина 2 статті 16 ЦК України визначає, у тому числі, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Положення ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1). Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб (ч. 3). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4).

При цьому, згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, м оральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При цьому, в постанові Великої Палати Верховного суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц роз`яснено, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Проте, у описовій частині позову, ОСОБА_1 фактично перераховує завдані їй тілесні ушкодження які було виявлено та які зазначено безпосередньо у Висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 1146, який останньою додається до матеріалів позову та витрати за проведення якого в сумі 506,07 грн. просить позивачка стягнути з відповідача на свою користь, при цьому не заявляючи про моральні страждання та їх розмір у грошовому вимірі, а також не заявляючи у вимогах позову про їх стягнення з відповідача на свою користь, в разі їх завдання.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених вище положень законодавства, змісту вимог та їх обґрунтуванню, вбачається, що позивачем фактично не зазначається і не заявляється у позовних вимогах про стягнення з відповідача моральної шкоди.

При цьому слід зазначити, що положення ст. 133 ЦПК України, відносять вказану вимогу заявлену позивачкою щодо стягнення витрат з відповідача на її користь за проведення судово-медичної експертизи та отримання висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 1146 від 22.04.2024 року у розмірі 506,07 грн., на підтвердження чого надані до позову і платіжні документи, до судових витрат, на що вказує наступні положення зазначеної норми.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, с удові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати: пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.

Та вирішення питання про розподіл судових витрат між сторонами відбувається в порядку ст.ст. 141, 142 ЦПК України, в залежності від наслідків розгляду справи судом.

Із зазначеного вище вбачається, що стороною позивача не заявлять вимога про стягнення моральної шкоди, а фактично заявляється про розподіл судових витрат у вигляді сплаченої вартості суми за експертне дослідження на суму 506,07 грн., що не є позовною вимогою за своєю суттю, а є розподілом судових витрат, що розглядається в порядку цивільного процесуального кодексу України.

Проте зміст позовних вимог, на порушення вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, у тому числі, і щодо зазначених витрат за проведення експертного дослідження.

Отже, враховуючи зазначене вище, зміст позову та його вимог, що також заявляються, вбачається, що позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму у розмірі 7000 грн. вартості телефону, в разі його неповернення відповідачем, що відноситься до вимог майнового характеру.

Позов не містить інших вимог майнового або немайнового характеру.

Отже, із зазначеного вбачається, що єдиною вимогою даного позову є вимога майнового х-характеру про стягнення з відповідача на користь позивача суми у розмірі 7000 грн. 00 коп. в разі неповернення телефону.

Разом з цим, положення ст. 22 ЦПК України, на яку посилається позивачка, передбачають, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1).

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяв.

Однак, заявляючи про вартість телефону в сумі 7000 грн., на порушення вказаної ч. 5 ст. 177, п. 8 ч. 3 ст. 177 ЦПК України, відповідних доказів на доведення таких посилань, позивачка до позову не додає, не зазначає про їх наявність у неї або іншої особи у змісті позову, і не вказує у переліку додатків позовної заяви.

Разом з цим, п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України визначено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві повинно міститися зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Отже, виходячи з зазначеного та заявлених вимог та змісту позову, встановлено, що позовна заява, в прошення наведених приписів положень п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не містить зазначення ціни позову, яка, виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України та фактично встановленої судом суми матеріальної шкоди, що заявляється у даному позові, становить 7000 грн.

Крім того, ч. 4 ст. 177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Як встановлено, позивачем заявляється однак вимога майнового характеру на суму 7000,00 грн.

Згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» визначено, що з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 3028 гривень.

Таким чином, виходячи з положень п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4, ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», розмір судового збору який підлягає сплаті за звернення до суду з вимогою майнового характеру, буде становити розмір не більше 1 відсотку ціни позову, але не менше 1211,20 грн. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та не більше 15140,00 грн. (5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Виходячи з ціни позову, про яку зазначено вище, розмір судового збору який підлягає сплаті за звернення до суду з даним позовом за однією вимогою майнового характеру на суму 7000,00 грн., буде становити розмір у 1211 грн. 20 коп.

Відповідно до відомостей про «платiжнi реквiзити для перерахування судового збору в гривнях», розміщених на офіційному сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Судової влади України в мережі Інтернет, в розділі «Громадянам» «Судовий збір»: https://ln.dp.court.gov.ua/sud0422/gromadyanam/sud-zbir/ належними реквізитами для сплати судового збору за звернення до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом є наступні:

Отримувач коштів - ГУК у Дн-кiй обл/Нов.р/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37988155, Банк отримувача - Казначейство України(ел. адм. подат.), Рахунок отримувача - UA0004633, Код класифікації доходів бюджету - 22030101; Призначення платежу: 101 ___(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Ленінський районний суд м. Дніпропетровська (назва суду, де розглядається справа).

Проте, на порушення вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви не надано доказів сплати позивачем судового збору за звернення до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з даним позовом у розмірі встановленому законодавством та не зазначено про наявність такого доказу і у змісті позову та доданих до нього матеріалах.

Також, згідно п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте, зміст позовної заяви не містить застережень визначених вказаним п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Зазначеного вище вбачається, що позовна заява подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведене, дану позовну заяву слід залишити без руху надавши стороні позивача десятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали усунути вказані вище недоліки, надавши нову позовну заяву в якій усунути вказані вище вимоги ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: подати нову позовну заяву в якій зазначити ціну позову; належним чином викласти зміст позовних вимог, тобто спосіб захисту прав або інтересів передбачений законом чи договором, або інший спосіб захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виконати вказані вище вимоги ч. 5 ст. 177 ЦПК України, п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України додавши до позовної заяви всі наявні докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) і зазначити у переліку документи та інші докази, що додаються до позовної заяви, а також зазначити докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначити щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких позивачем будуть додані до нової позовної заяви; надати докази виконати вимоги п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, зазначивши попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (витрати за проведення експертного дослідження, сплачена сума судового збору); виконати п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України; надати докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі 1211,20 грн. та на належний рахунок; на виконання вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України - додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, які відповідач визначить у новій позовній заяві, в разі необхідності.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 13, 175, 177, 185, 258-260, 263, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 десятиденній строк з дня з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків визначених в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що в разі якщо у визначений строк недоліки не будуть усунені, позовна заява на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважаться неподаною та повернута позивачу.

Копію ухвали направити позивачу ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: Н.О. Бізяєва