ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

22 травня 2024 року

м. Харків

справа № 631/546/20

провадження № 22-ц/818/1516/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованого природного газу, за апеляційною скарго ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на ухвалу Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 лютого 2024 року, постановлену суддею Пархоменко І.О., -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» звенулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованого природного газу.

Заочним рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 25 грудня 2023 року позов АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» вартість донарахованого об`єму природного газу у розмірі 111 479,04грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102грн.

02 лютого 2024 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення суду.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , про перегляд вказаного заочного рішення суду повернуто заявнику з підстав п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що у суду першої інстанції не було правових підстав для повернення його заяви про перегляд заочного рішення, оскільки до договору про надання правової допомоги неодноразово вносились зміни про продовження строку його дії.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 23 квітня 2023 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення зави про перегляд заочного рішення суд першої інстанції виходив з того, що строк дії договору про надання правової допомоги, укладений між відповідачем та адвокатом Натиною А.О., який міститься в матеріалах справи, на момент подання заяви сплив. Представником заявника ОСОБА_2 не доведено, що він є особою, що має право представляти інтереси ОСОБА_1 .

Проте, погодитися із таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Статтею ст.285 ЦПК України унормовано вимоги до форми і змісту заяви про перегляд заочного рішення, зокрема відповідно до ч. 4 ст. 285 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення, поданої представником відповідача, додається довіреність або інший документ, який підтверджує його повноваження.

Частиною першою статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

У пункті 18 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України встановлено, що положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким внесено зміни до Конституції України та доповнено Основний Закон окремими статтями.

За статтею 59 Конституції України (в редакції наведеного вище Закону) кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Також Конституцію України було доповнено статтею 131-2, за частинами першою, третьою та четвертою якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Підпунктом 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року.

Відповідно до статті 8 Конституції України Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію України, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом або коли закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй. Якщо зі змісту конституційної норми випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом, суд при розгляді справи повинен застосувати тільки той закон, який ґрунтується на Конституції і не суперечить їй.

Відповідно до частин першої, другої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (ч.4 ст.62 ЦПК України).

Під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами (п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

З матеріалів справи вбачається, що заява про перегляд заочного рішення підписана адвокатом Натиною А.О.

На підтвердження своїх повноважень адвокатом надано, в тому числі копію посвідчення адвоката України, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 , що не заперечується заявником.

Отже, з викладеного вбачається, що представником ОСОБА_2 у відповідності до вимог ч.4 ст.62 ЦПК України було надано документи, що підтверджують його повноваження на представником інтересів відповідача ОСОБА_1 в суді першої інстанції.

Сплив строку дії договору про надання правової б/н від 02 грудня 2020 року, укладений між адвокатом Натиною А.О. та відповідачем ОСОБА_1 , в даному випадку не має правового значення, оскільки для підтвердження своїх повноважень представнику ОСОБА_2 було достатньо надати суду належним чином посвідчену копію ордера на надання правничої (правової) допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Крім того, як свідчать матеріали справи, строк дії договору про надання правової б/н від 02 грудня 2020 року був продовжений, спочатку до 31 грудня 2022 року, а пізніше до 31 грудня 2025 року, що підтверджується копіями додаткових угод від 31 грудня 2021 року та від 31 грудня 2022 року до вказаного договору (а.с.174).

За таких обставин у суду першої інстанції не було правових підстав для повернення заяви представника відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення з підстав п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, оскільки заяву було підписано уповноваженою на це особою.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права (пункт 4 частини першої статті 379 ЦПК України).

З урахування викладеного, ухвала суду першої інстанції від 08 лютого 2024 року про повернення заяви про перегляд заочного рішення підлягає скасуванню з поверненням справи до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 лютого 2024 року скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 травня 2024 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова