ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8804/24 Справа № 212/3023/24 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Герасимчука Олега Олександровича на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року, яке ухвалено суддею Власенко М.Д., (дата складання повного судового рішення 28.05.2024),

ВСТАНОВИВ

У березні 2024 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з березня 2002 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З моменту укладення шлюбу позивач неодноразово намагався розірвати шлюб через постійне непорозуміння з дружиною. Після початку вторгнення рф на територію України, відповідач разом із дітьми виїхала до Польщі та під час її періодичних приїздів позивач зрозумів, що вони стали один для одного сторонніми людьми. Сім`я розпалась остаточно, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, тривалий час сторони не підтримують подружніх стосунків, а тому позивач вважає, що сім`ю зберегти неможливо.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, задоволений.

Шлюб, зареєстрований 16 березня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського районного управління юстиції міста Кіровограда, актовий запис № 151 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Мар`ївка Компаніївського району Кіровоградської області та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки міста Кривого Рогу Дніпропетровської області - розірваний.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_7 - залишити прізвище ОСОБА_8 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2024 заяву представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Герасимчука Олега Олександровича про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги суд встановив, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть.

Не погоджуючись з судовим рішенням, адвокат Герасимчук О.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, якою просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вказав, що позивач при зверненні до суду не додав до позовної заяви оригінал свідоцтва про одруження, але суд не зробив висновку про неналежне оформлення позовної заяви і розглянув справу по суті. Крім того, адвокат просив відкласти судове засідання, оскільки перебував у відпустці на призначений для судового засідання день розгляду справи, проте суд розглянув справу не надавши можливість його довірительці через нього подати заяву про надання строку для примирення. Разом із апеляційною скаргою представник подав відповідну заяву суду апеляційної інстанції, просив надати сторонам час для примирення 6 місяців.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_9 ) зареєстровано 16 березня 2002 року, про що 16 березня 2002 року зроблено відповідний актовий запис № 151 Відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського районного управління юстиції міста Кіровограда, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, що видане 18 липня 2005 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 711 від 18 липня 2005 року та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, що видане 10 листопада 2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1325 від 10 листопада 2015 року (а.с.8-9).

В матеріалах справи наявна заява позивача, в якій він просить суд розглянути позов без його участі, наполягає на розірванні шлюбу, строк для примирення просить не надавати, оскільки дані стосунки припинені остаточно і не підлягають відновленню (а.с.76).

На час розгляду даної справи, з часу подання заяви представником відповідача про надання строку для примирення (23.07.2024) минуло чотири місяці, сторони не примирилися, колегія суддів не вбачає необхідності надавати більший строк, враховуючи категоричне заперечення позивача проти примирення, відсутність взаєморозуміння та навіть спілкування між сторонами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступного.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя

Встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 115 цього Кодексу документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, а збереження сім`ї суперечить її інтересам. Діти проживають з матір`ю, наразі перебувають за кордоном, у звязку із повномасштабним вторгненням рф на Україну.

Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя.

Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї.

Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно п. 10 постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказує що не бажає продовжувати подружнє життя з відповідачкою. На підставі цього, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Колегія суддів з огляду на вищевикладене, знаходить необґрунтованим та безпідставним посилання скаржника в апеляційній скарзі про можливість зберегти шлюб, зважаючи на відсутність навіть спілкування між сторонами.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Отже шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, оскільки це відповідатиме волі позивача і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову про розірвання шлюбу, оскільки такий шлюб існує формально, докази про можливість збереження сім`ї сторін відсутні, подальше спільне проживання буде суперечити інтересам сторін.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до того, що відповідач не погоджується із розірванням шлюбу з позивачем, оскільки має на меті зберегти шлюбні відносини.

Слід зазначити, що незгода відповідачки з розірванням шлюбу не є підставою для відмови у позові, оскільки кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, і не може бути примушений до їх збереження.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Герасимчука Олега Олександровичазалишити без задоволення.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2024 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29.11.2024 року.

Головуючий

Судді