Єдиний унікальний номер: 379/209/24
Провадження № 4-с/379/4/24
УХВАЛА

13 березня 2024 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі

головуючої судді - Музиченко О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Бакал О.А.,

скаржника - ОСОБА_1 ,

представника Таращанського ВДВС - Смоліна Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області,

У С Т А Н О В И В:

20.02.2024 скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною скаргою, мотивуючи тим, що в лютому 2024 року від працівників АТ «Райффайзен Банк», де у нього відкритий рахунок, при спробі зняття залишку пенсії йому стало відомо, що на його картковий пенсійних рахунок накладено арешт. З цього приводу він звернувся до Таращанського ВДВС і дізнався, що 24.01.2024 державний виконавець Смолін Д.С. відкрив виконавче провадження № 73953692 з примусового виконання постанови ВП № 2 БЦ РУП ГУНП в Київській області від 11.10.2023 серії БАВ № 196584, та 26.01.2024 у межах цього виконавчого провадження наклав арешт на його грошові кошти. Скаржник вказує, що штраф, накладений на нього постановою ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від 11.10.2023 серії БАВ № 196584 у розмірі 20 400 грн, він повністю сплатив ще 28.11.2023 після отримання пенсії, про що надав відповідну копію квитанції до чергової частини ВП № 2 БЦ РУП ГУНП в Київській області. Цю обставину від повідомив державному виконавцю і просив скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів боржника, однак, йому повідомили про необхідність сплати загальної суми коштів у розмірі 22 409 грн, після чого його пенсійний рахунок розблоковано. Скаржник вважає, що бездіяльністю посадових осіб ДВС порушуються його права, оскільки на даний час арешт коштів є чинним, він є непрацюючим пенсіонером і пенсія є його єдиним джерелом доходу. Крім того, штраф в розмірі 20 400 грн, накладений постановою від 11.10.2023, він сплатив 28.11.2023 - ще до відкриття 24.01.2024 виконавчого провадження № .

Посилаючись на те, що постанови про відкриття виконавчого провадження і накладення арешту йому не направлялись, копію він отримав безпосередньо в кабінеті державного виконавця 01.03.2024, скаржник просить суд поновити строк на звернення до суду з даною скаргою та

-визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Смоліна Дмитра Сергійовича в рамках виконавчого провадження № 73953692 щодо незакриття цього виконавчого провадження та незняття арешту з грошових коштів, що містяться як пенсія на рахунку IBAN: НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Райффайзен Банк» на ім`я ОСОБА_1 ;

-скасувати постанови державного виконавця ВДВС Смоліна Д.С. про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів боржника від 24.01.2024 у ВП № 73953692 в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться як пенсія на рахунку IBAN: НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Райффайзен Банк» на ім`я ОСОБА_1 ;

-зобов`язати державного виконавця ВДВС Смоліна Д.С. закрити виконавче провадження та зняти арешт з грошових коштів, що містяться як пенсія на рахунку IBAN: НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Райффайзен Банк» на ім`я ОСОБА_1 .

21.02.2024 суд постановив ухвалу, якою залишив подану скаргу на бездіяльність державного виконавця без руху та надав скаржнику десятиденний строк з дня вручення ухвали на усунення вказаних у ній недоліків (а.с.19-21).

05.03.2024 протягом визначеного судом строку від скаржника надійшли матеріали на усунення недоліків скарги (а.с.25-34).

Того ж дня, 05.03.2024 суд постановив ухвалу, якою прийняв указану скаргу до розгляду, відкрив провадження у справі та призначив судове засідання на 13.03.2024, витребував з Таращанського ВДВС копію матеріалів виконавчого провадження № 73953692 (а.с.35, 36).

11.03.2024 від Таращанського ВДВС надійшли копії матеріалів виконавчого провадження № 73953692 на виконання ухвали суду від 05.03.2024 (а.с.43-96).

12.03.2024 до суду надійшов відзив Таращанського ВДВС на скаргу ОСОБА_1 (а.с.97-101). Відзив мотивовано тим, що на примусове виконання Таращанського ВДВС надійшла постанова ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від 11.10.2023 серії БАВ № 196584 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 20 400,00 грн оскільки останнім не було своєчасно, тобто у 15-ти денний строк сплачено штраф у розмірі 20 400,00 грн, як того вимагає ч.1 ст.307 КУпАП. Тобто, боржник порушив строки сплати, оскільки штраф було сплачено лише 28.11.2023. Тому державний виконавець розпочав примусове стягнення постанови ВП №2. Відповідно до отриманої інформації, у боржника відкриті рахунки в АТ «Райффайзен Банк» та наявні кошти у розмірі, недостатньому для повного виконання постанови. У межах зазначеного виконавчого провадження державний виконавець виніс 26.01.2024 постанову про звернення стягнення на кошти, що знаходяться на рахунках боржника, яку направлено останньому простою кореспонденцією. Відповідно до Закону № 8064 від 06.05.2023 заборонено стягнення заборгованості з пенсії та стипендії боржника під час дії воєнного стану, окрім рішень про стягнення аліментів, рішень про відшкодування шкоди заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, а також рішень, боржниками за якими є громадяни рф. Тому утримання заборгованості з пенсії боржника неможливе. На підставі цього вважають, що всі дії державного виконавця, вчинені у межах виконавчого провадження, були правомірними та у межах закону, а тому просять у задоволенні скарги відмовити.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 подану ним скаргу підтримав та просив задовольнити. Додатково пояснив, що він має один єдиний рахунок в банку, на який йому приходить пенсія. Інших джерел доходу, крім пенсії, він не має. Він мешкає один, через накладений арешт на його пенсію він не може придбати собі навіть продукти харчування. Наразі він не має жодних засобів до існування. Штраф сплатив із запізненням, оскільки накопичував пенсію, сума була велика. Просив поновити його права і зняти арешт з пенсії.

Представник Таращанського ВДВС державний виконавець Смолін Д.С. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги зпідстав, наведених у відзиві. Додатково пояснив, що ним не встановлено наявність у боржника інших джерел доходу, крім пенсії. Проте, закон не забороняє накладення арешту на рахунки, призначені для пенсійних виплат.

Представник стягувача ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській областів судове засідання не з`явився, про день час і місце розгляду скарги повідомлені належно і завчасно. Заяви чи клопотання від ВП № 2 БЦ РУП до суду не надходили, причини неявки представника у судове засідання суду невідомі.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За наведених умов перешкоди для розгляду скарги відсутні.

Вислухавши пояснення скаржника і державного виконавця, дослідивши скаргу та додані до неї документи, матеріали виконавчого провадження № 73953692, суд висновує таке.

Відповідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

За змістом ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом якщо визнає причини його пропуску поважними.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Таким чином, враховуючи наведені у скарзі підстави для поновлення строку на оскарження бездіяльності державного виконавця Таращанського ВДВС Смоліна Д.С., зокрема те, що матеріали виконавчого провадження не містять даних на підтвердження направлення боржнику і отримання ним постанов про відкриття виконавчого провадженні і накладення арешту, водночас, постанова про арешт коштів боржника від 26.01.2024 була отримана скаржником особисто лише 01.03.2024, суд дійшов висновку, що скаржник пропустив строк на оскарження бездіяльності державного виконавця з незалежних від нього причин, тому такий строк підлягає поновленню.

З копії матеріалів виконавчого провадження № 73953692, наданих виконавцем на виконання ухвали суду, встановлено, що 23.01.2024 на примусове виконання Таращанського відділу ДВС надійшла постанова відділення поліції № 2 БЦ РУП ГУНП в Київській області від 11.10.2023 серія БАВ № 196584, яка набрала законної сили 27.10.2023. Указаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та застосовано до останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400,00 грн.. У цій постанові ОСОБА_1 під підпис було роз`яснено, що у разі несплати ним штрафу протягом 15-ти днів з метою примусового виконання постанови органами ДВС буде стягнуто з правопорушника подвійний розмір штрафу у сумі 40 800,00 грн. Копію цієї постанови ОСОБА_1 отримав особисто під підпис, що вбачається з її змісту (а.с.45).

28 листопада 2023 року - через 48 днів після винесення постанови про накладення адміністративного стягнення - ОСОБА_1 сплатив адміністративний штраф у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, накладений на нього за постановою ВП № 2 БЦ РУП ГУНП в Київській областісерії БАВ № 196584 від 11.10.2023, у розмірі 20 400,00 грн, що підтверджується копією квитанції АТ «Ощадбанк» до платіжної інструкції на переказ готівки 32 від 28.11.2023 (а.с.10).

23.01.2024 ВП № 2 БЦ РУП ГУНП в Київській області направив до Таращанського ВДВС заяву про прийняття до примусового виконання в порядку статті 308 КУпАП постанови БАВ № 196584 від 11.10.2023 для стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 40 800,00 грн, оскільки боржником не було сплачено штраф у сумі 20 400,00 грн у 15-ти денний строк після його накладення, а сплачено 20 400 грн лише 28.11.2023. Тобто до ДВС було направлено для примусового стягнення з ОСОБА_1 решти суми штрафу в розмірі 20 400 грн, що становить різницю між загальним його розміром 40 800,00 грн та сплаченою сумою 20 400,0 грн (а.с.44).

На підставі цієї заяви 24.01.2024 державний виконавець Таращанського ВДВС Смолін Д.С. відкрив виконавче провадження № 73953692 з примусового виконання постанови ВП № 2 БЦ РУП ГУНП в Київській області від 11.10.2023 серії БАВ № 196584 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави частини штрафу в розмірі 20 400,00 грн. Цією ж постановою стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 2 040,00 грн та зобов`язано боржника протягом 5-ти робочих днів подати декларацію про доходи та майно (а.с.9 та на звороті, 46, 47, 53).

Того ж дня - 24.01.2024 державний виконавець Смолін Д.С. виніс постанову, якою визначив для боржника ОСОБА_1 загальну суму мінімальних витрат 269,00 грн (а.с.50, 51).

З відповідей Міністерства внутрішніх справ України № 189297858 від 24.01.2024 та № 189636494 від 26.01.2024 вбачається, що боржник ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Volkswagen Passat, чорного кольору, 1989 року виробництва, д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.56, 62).

З відповідей Державної фіскальної служби України № 189636492 від 26.01.2024 та № 191484463 від 10.02.2024 вбачається, що боржник ОСОБА_1 на обліку в органах ДФС не перебуває (а.с.63, 66).

За даними Державної податкової служби України № 189636491 від 26.01.2024 та № 191484462 від 10.02.2024 інформація про податкового агента та майновий стан і доходи щодо боржника ОСОБА_1 в Державному реєстрі відсутні (а.с.64, 65).

26 січня 2024 року державний виконавець Смолін Д.С. виніс постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 22 709,00 грн, яку було направлено сторонам виконавчого провадження для відома та до банківських, інших фінансових установ для виконання (а.с.32 та на звороті, 59, 60).

З відповіді ПФУ № 195248198 від 11.03.2024 вбачається, що боржнику ОСОБА_1 Білоцерківським об`єднаним управлінням ПФУ 01.03.2024 було нараховано пенсію в розмірі 9 322,99 грн (а.с.92).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Як уже вказувалось судом, згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII у редакції від 01.01.2024 (який діяв на момент прийняття постанов про відкриття провадження та арешту коштів боржника).

Так, у ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» серед іншого, виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як установлено судом, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 11.10.2023 серії БАВ № 196584, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн, не оскаржувалася боржником та набрала законної сили 27.10.2023.

За положенням ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

Згідно зі статтею 308 КУпАП , у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 сплатив штраф в розмірі 20400,00 грн на виконання постанови від 11.10.2023 серія БАВ № 196584 з порушенням п`ятнадцятиденного строку з дня отримання цієї постанови 28.11.2023.

Тому органи ДВС правомірно прийняли до виконання вищезазначену постанову ВП № 2 БЦ РУП ГУНП в Київській області до примусового виконання в частині стягнення з порушника 20 400,00 грн недоплаченої суми подвійного розміру штрафу, що становив 40 800,00 грн, половина якого була сплачена боржником добровільно до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч. 4 ст. 27, ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Отже, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку з імовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 28 квітня 2020 року в справі № 480/3452/19.

За змістом п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Частиною 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» установлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Скаржник стверджує, що постанова від 11.10.2023 була виконана ним у повному обсязі 28.11.2023 після отримання пенсії, штраф у сумі 20 400,00 грн повністю сплачений, на підтвердження цього копію квитанції останній надав черговому у ВП № 2 БЦ РУП.

Проте, таке твердження скаржника ОСОБА_1 є помилковим, оскільки він не дотримав 15-ти денного строку для добровільної сплати штрафу, а тому мав сплатити подвійний розмір штрафу в сумі 40 800,00 грн. Факт добровільної сплати 28.11.2023 скаржником частини штрафу в розмірі 20 400,00 грн був указаний стягувачем у заяві про прийняття постанови до примусового виконання. Наведене було враховано державним виконавцем Смоліним Д.С. при відкритті виконавчого провадження № 73953692.

Згідно з частинами 1 та 3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Разом з тим, з 24.02.2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та Указу Президента України №64/2022 в Україні було запроваджено воєнний стан.

Відповідно до п. 10-2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» зі змінами в редакції Закону № 3048-IX від 11.04.2023, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні:

3) припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації);

4) визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

З матеріалів виконавчого провадження установлено, що відповіді на запит державного виконавця від 21.02.2024 щодо отримання інформації, що становить банківську таємницю, банками станом на день розгляду скарги не надано та матеріали справи не містять.

Водночас, із відповіді, наданої Пенсійним фондом України 11.03.2024 (а.с.92), та копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , виданого 03.03.2011 ОСОБА_1 (а.с.8), вбачається, що скаржник отримує пенсію за віком, яка востаннє була йому нарахована 01.03.2024 у розмірі 9 322,99 грн.

В матеріалах справи міститься фотокопія картки АТ «Райффайзен Банк» № НОМЕР_4 із вказівкою на ній «PENSION» (а.с.10).

З доданих скаржником до скарги відомостей АТ «Райффайзен Банк» від 20.02.2024 вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Райффайзен Банк» відкрито розрахунковий рахунок IBAN НОМЕР_1 (а.с.11).

Верховний Суд у постанові від 17 січня 2020 року по справі №340/1018/19 виснував, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Дослідивши і проаналізувавши всі надані суду докази в сукупності, суд висновує, що державний виконавець правомірно відкрив виконавче провадження з примусового виконання постанови ВП, водночас, постановою від 26.01.2024 він наклав арешт, серед іншого, і на грошові кошти, що надходять як пенсія на рахунок скаржника ОСОБА_1 ..

При наявності законодавчої заборони на звернення стягнення на пенсію, через накладений постановою виконавця арешт на ці кошти скаржник фактично позбавлений можливості отримувати навіть якусь частину від пенсійних виплат. Враховуючи той факт, що пенсія є єдиним джерелом доходу скаржника, що встановлено судом в судовому засіданні, ОСОБА_1 фактично позбавлений засобів до існування, що є істотним порушенням і становить непропорційне втручання в його права.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження, заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери,інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права)боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частинами 1, 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У частині 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частина 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» регламентує підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Перелік вказаних підстав є виключним. За приписами ч. 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

В рішенні Конституційного Суду України № 25рп/2009 від 07.10.2009 зазначено, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 46 та 64 Конституції України.

За вказаними статтями Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, кожному громадянину гарантується право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення. Всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми ст. 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що станом на момент розгляду даної справи існування обтяження у вигляді арешту на грошові кошти, які надходять як пенсія на рахунок скаржника боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 , є істотним порушенням його прав і не відповідає вимогам Закону.

Водночас, зняття арешту з цих грошових коштів пенсії не позбавляє державного виконавця права вчиняти всі інші необхідні виконавчі дії для примусового виконання постанови про накладення штрафу, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Суд зауважує, що скарга ОСОБА_1 подана в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень (розділ 7 ЦПК України).

За положенням ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Так, встановивши неправомірну бездіяльність державного виконавця щодо незняття арешту з грошових коштів, які надходять на банківський рахунок скаржника як пенсія, суд зобов`язує ДВС зняти арешт з таких грошових коштів з відповідним призначенням.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, наведеною Верховним Судом у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11.

На підставі наведеного суд висновує про наявність підстав для часткового задоволення вимог скарги.

При вирішенні скарги суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року, викладений у справі № 447/455/17, згідно з яким дійсна сутність відповідних позовних вимог має оцінюватись судом виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 41, 46, 64 Конституції України, ст. 1, 3, 10, 18, 26, 27, 39, 42, 48, 59, 68, 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 12, 13, 260, 261, 263, 354, 447, 449, 450, 451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити боржнику у виконавчому провадженні №73953692 ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Смоліна Дмитра Сергійовича.

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Смоліна Дмитра Сергійовича увиконавчому провадження № 73953692 щодо незняття арешту з грошових коштів, що надходять на банківський рахунок IBAN: НОМЕР_1 боржника ОСОБА_1 в АТ «Райффайзен Банк» за призначенням/видом виплати «пенсія».

Зобов`язати державного виконавця Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Смоліна Дмитра Сергійовича зняти арешт з грошових коштів, що надходять на рахунок IBAN: НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк», належний ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), за призначенням/видом виплати «пенсія».

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 14.03.2024.

Суддя Таращанського районного суду Київської області Ольга МУЗИЧЕНКО