Справа № 581/343/24
Провадження № 2/581/172/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2024 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді Сізова Д.В.,

з участю секретаря Самілик Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

19 квітня 2024 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує такими обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка, крім іншого, складається із житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 . Крім нього, спадкоємцями першої черги є його рідна сестра (дочка спадкодавця) ОСОБА_2 , однак вона від спадщини відмовилася, та його мати (дружина спадкодавця) ОСОБА_5 , проте вона померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На деяке спадкове майно, а саме на чотири земельні ділянки по АДРЕСА_1 , він отримав свідоцтва про право на спадщину. Однак, у видачі свідоцтва на належний батькові житловий будинок йому було відмовлено, оскільки на вказане нерухоме майно відсутні правовстановлюючі документи. Домоволодіння, яке належало батькові позивача будувалося у 1964-1965 роках на відведеній для таких цілей земельній ділянці.

Просить визнати за ним в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 право власності на житловий будинок із господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

Учасники судового розгляду у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах позивач позов підтримав, відповідач визнала позовні вимоги, усі просили розглянути справу без їхньої присутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином, а ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 11).

13 березня 2000 року ОСОБА_4 отримав державний акт на право приватної власності на землю, площею 0,85 га, з яких: 0,25 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку, 0,6 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території с. Русанівка Русанівської сільської ради (а.с. 41).

19 березня 2006 року ОСОБА_4 заповів усе своє майно, зокрема житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 синові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт посвідчено секретарем виконкому Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області ОСОБА_6 , 19 березня 2006 року за реєстровим № 15 (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер у с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області (а.с.13).

Із довідки Липоводолинської селищної ради (Русанівський старостинський округ) Роменського району Сумської області від 7 лютого 2024 року вбачається, що ОСОБА_4 до дня смерті проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_5 . Заповіт від імені ОСОБА_4 посвідчений секретарем виконкому Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області 19 березня 2006 року зареєстровано в реєстрі № 15 (а.с. 14).

26 листопада 2007 року ОСОБА_1 звернувся до Липоводолинської районної державної нотаріальної контори Сумської області з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , заведено спадкову справу № 377/418 (а.с. 39).

2 серпня 2008 року ОСОБА_1 отримав після смерті батька ОСОБА_4 , крім іншого, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, загальною площею 0,45 га, з яких: 0,25 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель; 0,2 га - ведення особистого підсобного господарства, що розташовані по АДРЕСА_1 (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла у с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області (а.с.15).

18 січня 2024 року ОСОБА_2 звернулася до Липоводолинської районної державної нотаріальної контори Сумської області з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 , заведено спадкову справу № 7/2024.

Із довідки Липоводолинської селищної ради (Русанівський старостинський округ) Роменського району Сумської області від 3 травня 2024 року вбачається що, відповідно до записів погосподарської книги № 5 за 2006-2010 роки будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 33).

23 лютого 2024 року державний нотаріус Липоводолинської державної нотаріальної контори Сумській області Мельник В.О. постановою відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1 через відсутність правовстановлюючих документів на вказане майно (а.с. 17).

Згідно з виготовленим 14 березня 2024 року технічним паспортом, житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_1 складається з житлового будинку літ. «А-1» (1964 року побудови), загальною площею 54,2 кв. м, житловою площею 22,7 кв. м, прибудови літ. «а» (1964 року побудови), ганку літ. «а1» (1964 року побудови), сараю літ. «Б» (1965 року побудови), сараю літ. «В» (1965 року побудови), навісу літ. «Г» (1965 року побудови), погребу «п/г» (1965 року побудови), вбиральні «У» (а.с.18-23).

Згідно з ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

До часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на не рухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Статтею 31 вказаного Закону передбачено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Пунктами 78, 80 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 передбачено, що документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року.

Державна реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, може проводитися на підставі документів, передбачених статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Таким чином, за наявності відомостей з погосподарської книги про житловий будинок, документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, та відомостей про адресу цієї земельної ділянки, суд вважає, що наявних у справі доказів достатньо для висновку про належність померлому ОСОБА_4 збудованих до 5 серпня 1992 року житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України спадщину складають всі права та обов`язки, які б належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняв усю спадщину після смерті батька ОСОБА_4 за заповітом.

За наявності у матеріалах справи відомостей про те, що позивач є спадкоємцем, який належним чином прийняв спадщину після смерті свого батька, зокрема і земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель по АДРЕСА_1 , на якій розташований будинок, суд вважає необхідним визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок.

У той же час, розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди на підставі положень ст. 186, 381 ЦК України є приналежністю головної речі (будинку), відповідно до вимог чинного законодавства не потребують окремої реєстрації, а тому не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на розташовані поряд господарсько-побутові будівлі й споруди.

Судові витрати слід залишити за позивачем, оскільки вимоги про їх відшкодування відсутні.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ.«А-1», загальною площею 54,2 кв. м, житловою площею 22,7 кв. м, із приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Д. В. Сізов