Справа № 526/2399/23
Провадження № 2/526/206/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2024 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судового засідання Павленко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гадяч в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки із спільної часткової власності,

в с т а н о в и в:

12 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділення частки із спільної часткової власності. Просить виділити їй в натурі (на місцевості) 3/4 частини земельної ділянки загальною площею 28885 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лютенської сільської ради Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер якої :00:004:0997, в розмірі 2, 1664 га відповідно до варіанту розподілу земельної ділянки №2.

Ухвалою суду від 26 липня 2023 року провадження у справі відкрито.

Ухвалою суду від 14 лютого 2024 року закрито підготовче судове засідання у справі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Хоруженко С. Г. в судове засідання не з`явились, адвокат Хоруженко С. Г. надав заяву, в якій просив позовні вимоги позивача задовольнити, справу розглянути без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі в підготовчі судові засідання, відзив на позовну заяву не подавала. В судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить звіт про доставку смс повідомлення.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу 18.11.2013 року ОСОБА_3 у спадковій справі №14/2013 та зареєстрованого в реєстрі за № 2681, ОСОБА_1 отримала спадкове майно після смерті матері ОСОБА_4 , яке складається з 3/4 часток земельної ділянки загальною площею 2,8885 га кадастровий номер якої :00:004:0997. Іншу 1/4 частину вказаної земельної ділянки успадкувала ОСОБА_2 .

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що ОСОБА_1 є власником 3/4 частини земельної ділянки площею 2,8885 га, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою Лютенська сільська рада Гадяцького району, Полтавської області.

Відповідно висновку щодо можливості розподілу земельної ділянки, складеного СПД ФОП ОСОБА_5 , земельну ділянку можливо розділити на дві земельні ділянки, виділивши кожному співвласнику в натурі (на місцевості) відповідно 3/4 та 1/4 частини земельної ділянки, в якому він запропонував два варіанти її розподілу, виходячи з того, що під`їзд до земельної ділянки можливо здійснити лише з південно - західної сторони, по проектній польовій дорозі та надані схематичні плани розподілу земельної ділянки у двох варіантах.

Позивач просить виділити в натурі належні їй 3/4 частини земельної ділянки площею 2,1664 га за варіантом розподілу №2.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

У ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1 ст. 356 ЦК України, є спільною частковою власністю.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про порядок виділення в натурі ( на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв )» встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості ) власникам земельних часток ( паїв ) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється, відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності ( спільна сумісна власність ).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЗК України, учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Частиною 4 статті 88 ЗК України передбачено, що учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Згідно ч. 3 ст. 89 Земельного кодексу України, передбачено, що, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

З урахуванням встановлених судом обставин справи та наведених норм цивільного та земельного законодавства України, зважаючи на те, що сторони по справі є співвласниками земельної ділянки загальною площею 2,8885 га, яка знаходиться на території с. Лютенька, Миргородського району, Полтавської області, договір про спільну часткову власність на земельну ділянку між ними не укладався, порядок володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою не визначений, за наявності реальної можливості такого виділення, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат не проводився за клопотанням позивача.

Керуючись ст. 12, 81, 133, 139, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки із спільної часткової власності задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 в натурі (на місцевості) 3/4 частини із земельної ділянки загальною площею 2,8885 га, кадастровий номер якої :00:004:0997, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лютенської сільської ради, Миргородського району Полтавської області, в розмірі 2,1664 га, позначеної на схемі точками А1,А8,В1,В2 відповідно до варіанту розподілу земельної ділянки № НОМЕР_1 .

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_3 .

Головуюча: Л. В. Максименко