Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 лютого 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Петренко К.І.

за участю представника заявниці - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , поданою її представником - адвокатом Олешицькою Вікторією Едуардівною, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту сумісного проживання на момент смерті та перебування на утриманні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просить: встановити факт того, що ОСОБА_2 , сумісно проживала та перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня його смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено наступне. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є непрацездатною особою (пенсіонер), перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності (3 група, загальне захворювання), вказане підтверджується пенсійним посвідченням від 17.07.2018 р. Заявниця, 26 грудня 1997 року уклала шлюб з ОСОБА_3 , вказане підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинської районної ради міста Кривого Рогу від 26 грудня 1997 року, актовий запис №670 . Маючи зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , заявниця фактично проживала разом зі своїм чоловіком з 2003 року за адресою: АДРЕСА_1 , вказане підтверджується актом від 21.11.2023 року. Заявниця разом з чоловіком проживали весь час однією сім`єю, вели спільне господарство. ОСОБА_3 працював водієм автотранспортних засобів у КП «Кривбасводоканал», отримував заробітну плату, загальна сума доходу за період з листопада 2022 року по жовтень 2023 року становить 161 278, 48 гривень, вказане підтверджується довідкою про доходи від 28 листопада 2023 року. ОСОБА_2 після того як в 2016 році перенесла інфаркт, їй проводилась тромболітична терапія актилізе в зв`язку з чим, вона має незадовільний стан здоров`я, встановлено третю групу інвалідності з 01.08.2018 р. безстроково, вказане підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААБ № 005151 від 07.06.2018 р.. Заявниці протипоказана важка праця та шкідливі умови праці. Рекомендовано «Д» нагляд сімейного лікаря, обстеження та лікування. Таким чином ОСОБА_2 з 17.07.2018 р. перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію по інвалідності, врахувавши стан здоров`я дружини, чоловік запевнив, що буде її утримувати та піклуватися. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік заявника, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказане підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1175. ОСОБА_2 , як дружина померлого ОСОБА_3 звернулась 03 листопада 2023 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перехід з пенсії по інвалідності по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по втраті годувальника по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, заявник, отримала рішення про відмову у перерахунку пенсії №№94 від 07.11.2023 р., оскільки не надано підтверджуючого документа, щодо місця реєстрації за спільною адресою, таким чином, факт спільного проживання на день смерті з чоловіком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 не встановлено. Як вбачається з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання, призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була до існування. для заявника постійним і основним джерелом засобів При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Нормами ч.2 ст.3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. побуту доцільно Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верхового Суду у справі № 522/12709/18 від 25 квітня 2022 року. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі- продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071св21). Необхідно зазначити, що протягом усього спільного життя заявник з чоловіком, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, піклувались і підтримували один одного. Фактичним місцем спільного постійного проживання з померлим з 2003 року до часу його смерті, була квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Факт сумісного проживання та ведення спільного господарства заявниці разом з померлим чоловіком по день його смерті, підтверджується актом від 21 листопада 2023 року. Також, для підтвердження спільного проживання та сімейних стосунків заявника з її чоловіком надаються копії фотографій за різні проміжки часу. Основним джерелом доходу сім`ї за життя чоловіка заявниці була його заробітна плата та пенсія. Пенсія чоловіка була основним та постійним засобом існування сім`ї, а відтак слугувала основоположним і систематичним джерелом грошової допомоги зі сторони чоловіка. Тому, заявниця фактично знаходилась на його утриманні, оскільки її пенсія складає 2520, 00 грн., тоді як пенсія чоловіка складала 9423,96 грн. Інших джерел доходів заявниця не має. З довідки про призначену та фактично виплачену пенсію, надану ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №785 від 06.12.2023 року вбачається, що ОСОБА_3 перебував на обліку в управлінні та отримував пенсію, яка за період з 01.01.2022 року по 31.10.2023 року склала 183688, 65 гривень. При цьому, згідно довідки про призначену та фактично виплачену пенсію, надану ГУ ПФУ Дніпропетровській області виходить, що пенсійне забезпечення заявниці за період з 01.01.2023 року по 30.11.2023 року складало 26880,00 грн. Тож вбачається, що пенсія чоловіка заявниці, ОСОБА_3 на момент його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) значно перевищувала розмір пенсії заявниці. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.95 року. встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. У листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зазначено що постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Цей факт може бути встановлений судом у разі відсутності документа про його підтвердження, виданого органами виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, виконкомами сільських і селищних рад, іншими організаціями. До заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися: документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім`ї померлого (крім спадкування за ч. 2 ст. 1265 ЦК утриманцю не потрібно доводити, що він є членом сім`ї померлого) копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо; копія свідоцтва про смерть годувальника. Відповідно до ч.1 ст.36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера незалежно від тривалості страхового стажу. Згідно п.1 ч.2 цієї статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. За частиною 2 ст.36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до п.2.3 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року №13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Підпунктом 9 п. 2.3 розділу II Порядку передбачено, що також надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Згідно п.2.11 розділу II Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на Утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Таким чином, факт перебування заявниці на утриманні померлого є доведеним, оскільки вбачається, що заявниця спільно проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_3 до дня його смерті. При порівнянні доходів ОСОБА_3 та заявниці, вбачається, що розмір пенсійних виплат останньої значно менший (а саме більш ніж у три рази) за пенсію померлого чоловіка, пенсія померлого чоловіка заявниці була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, тому є підстави вважати, що заявниця перебувала на утриманні свого чоловіка до дня його смерті.

В судовому засіданні представник заявниці заяву підтримала повністю, підтвердивши її зміст.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилась, подала письмові пояснення, в яких зазначила, що просить справу розглядати за її відсутності.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду показала, що ОСОБА_2 її мати, ОСОБА_3 її вітчим. Вони проживали разом приблизно з 2003 року, за адресою: АДРЕСА_1 . Вони проживали як сім`я, вітчим мав пенсію та працював, мати отримувала пенсію по інвалідності 2 300, 00 грн., вони вели спільний сімейний бюджет. Вітчим мав більший дохід, мати отримувала лише пенсію по інвалідності.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні докази: копія паспорту ОСОБА_2 (а.с. 7-8), пенсійне посвідчення (а.с.10), свідоцтво про одруження (а.с. 11), довідка (а.с. 12), виписка з медичної картки (а.с. 13), свідоцтво про смерть (а.с. 14), повідомлення (а.с. 15), рішення про відмову у перерахунку пенсії (а.с. 16), акт (а.с. 17), довідка про доходи ОСОБА_3 (а.с. 18 ), довідка про доходи ОСОБА_2 (а.с. 19), довідка (а.с. 20), фото (а.с. 21-25).

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року « … суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів…».

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належним доказом: свідоцтво про смерть (а.с. 14), так як цей доказ стосується обставин, що стосується предмету доказування, а саме факт смерті ОСОБА_3 .

Суд вважає належними доказами: копія паспорту ОСОБА_2 (а.с. 7-8), свідоцтво про одруження (а.с. 11), акт (а.с. 17), так як ці докази стосуються предмету доказування, а саме те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі та проживали разом за однією адресою з 2003 року по 27.10.2023 року .

Суд вважає належними доказами: довідку про доходи ОСОБА_3 (а.с. 18 ), довідку про доходи ОСОБА_2 (а.с. 19), довідку (а.с. 20), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме розмір доходів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні докази: пенсійне посвідчення (а.с.10), довідку (а.с. 12), виписку з медичної картки (а.с. 13), так як ці докази стосуються предмету доказування, а саме те, що ОСОБА_2 є пенсіонером, встановлено 3 групу інвалідності.

Суд вважає належним доказом рішення про відмову у перерахунку пенсії (а.с. 16), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме факт звернення заявниці до пенсійного фонду з приводу проведення перерахунку пенсії та переходу з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника, та отримання відмови.

Суд вважає належним доказом: фото (а.с. 21-25), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги.

Суд вважає належним доказом показання свідка ОСОБА_5 , так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме факт проживання ОСОБА_2 з її чоловіком ОСОБА_3 до дня його смерті та перебування на його утриманні.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази та показання свідка допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази та покази свідка, є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.12.1997 року, що вбачається зі свідоцтва (а.с 11).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що вбачається зі свідоцтва (а.с.14).

Заявниця зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що встановлено копією паспорта (а.с. 8).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мешкали разом за адресою: АДРЕСА_1 , що встановлено поясненнями заявниці, свідка ОСОБА_5 , актом (а.с. 17).

ОСОБА_3 працював водієм автотранспортних засобів у КП «Кривбасводоканал», загальна сума за період з листопада 2022 року по жовтень 2023 року становить 161 278,48 грн. (а.с. 18).

ОСОБА_2 з 17.07.2018 року перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області і отримує пенсію по інвалідності, розмір якої складає 2 520,00 грн. на місяць (а.с.19).

ОСОБА_3 отримував пенсію в сумі 9423,96 грн. (а.с. 20).

ОСОБА_2 , як дружина померлого ОСОБА_3 , звернулась 03.11.2023 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перехід з пенсії по інвалідності по ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по втраті годувальника по ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак отримала рішення про відмову у перерахунку пенсії №94 від 07.11.2023 року, оскільки не надано підтверджуючого документа, щодо місця реєстрації за спільною адресою з чоловіком (а.с. 16) .

Вислухавши пояснення заявниці, показання свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.293, п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, яка кореспондується з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що звернення ОСОБА_2 до суду з метою встановлення факту її спільного проживання з чоловіком ОСОБА_3 до моменту його смерті є визначальним для реалізації нею права на призначення пенсії по втраті годувальника, оскільки на день смерті вони значились зареєстрованими за різними адресами.

Статтями 1, 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст.29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного (сумісного) проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання особи (спадкоємця) за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем.

Отже, суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи при цьому на увазі, що, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Встановлення факту, про який просить заявниця, має для неї юридичне значення та не порушує прав та інтересів інших осіб, в тому числі прав заінтересованих осіб, а також не визначає наступне вирішення спору про право.

Суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України).

Відповідно до ч.2, ч.4 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 36 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у ч. 2 ст. 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону.

Таким чином, доведеними в ході судового розгляду є обставини того, що ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 і постійно проживала разом з ним до дня його смерті. За життя ОСОБА_3 отримував заробітну плату та пенсію, якими забезпечував себе та свою дружину, що перебувала на його утриманні, адже отримував заробітну плату та пенсію, загальний розмір яких значно перевищував розмір пенсії ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що факт постійного проживання заявниці ОСОБА_2 з чоловіком ОСОБА_3 та факт її перебування на його утриманні є доведеними, оскільки вимоги заявниці знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому подана нею заява підлягає повному задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч.7 ст.294 ЦПК України, у зв`язку з чим понесені заявницею судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2, 4, 13, 19, 76-82, 141, 263-265, 267, 268, 273, 293, 294, 315-319, 351-352 ЦПК України , суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) про встановлення факту сумісного проживання на момент смерті та перебування на утриманні- задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно проживали до 27 жовтня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов