РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/13339/23

Провадження № 22-ц/4815/221/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Хилевича С. В.

секретар судового засідання Андрошулік І. А.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Держава Україна в особі Рівненської обласної прокуратури

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Рівненської обласної прокуратури на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2023 року у складі судді Бучко Т. М., постановлене в м. Рівне, повний текст рішення складено 16 листопада 2023 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Рівненської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди та стягнення витрат на правову допомогу. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 30 січня 2017 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.396 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008405 від 05 грудня 2016 року. 21 липня 2017 року відносно нього було складено та затверджено обвинувальний акт, який направлено до Рівненського міського суду. Вироком Рівненського міського суду від 06 липня 2020 року по справі № 569/11583/17 його визнано невинуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.396 КК України. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 27 липня 2022 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Рівненського міського суду від 06 липня 2020 року щодо нього без змін. Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду України від 16 січня 2023 року ухвалу Волинського апеляційного суду залишено без змін, а касаційну скаргу прокурора залишено без задоволення. Протягом 2017-2022 років він незаконно перебував під слідством та судом. Внаслідок даних подій постійно перебував під емоційним тиском, оточуючі критично оцінювали його діяльність та ставились до нього з острахом, намагались уникати спілкування з ним. Він та члени його сім`ї відчували постійний пригнічення, острах перед можливістю застосування інших запобіжних заходів, в тому числі тримання під вартою. Зазнав моральних переживань, було порушено звичайний уклад його життя та нормальні життєві зв`язки. Щодо нього, як публічної особи, поширювалась неправдива інформація про злочинні діяння, інформація щодо притягнення його до кримінальної відповідальності висвітлювалась у місцевих та всеукраїнських засобах масової інформації, внаслідок чого доведена до відома необмеженому колу осіб. Вказане спричинило негативне ставлення від колег, справа набула значного суспільного резонансу. Його ділова репутація була знищена, ділові партнери відмовлялись йти на перемовини зі ним. Безпідставне притягнення до кримінальної відповідальності, намагання органів обрати щодо нього міру запобіжного заходу, проведення обшуку за місцем його проживання, арешту його майна, тривалий розгляд судами першої, апеляційної та касаційної інстанціями кримінальної справи стосовно нього суттєво погіршили його стан здоров`я. Таким чином, має право на стягнення моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, та стягнення витрат на правову допомогу. Розмір моральної шкоди за період з 30 січня 2017 року (пред`явлення підозри) по 27 липня 2022 року (винесення Волинським апеляційним судом ухвали) з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати 6700 грн становить 441530 грн, що є мінімальним гарантованим розміром. У зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності ним понесено значні витрати на оплату правової допомоги адвокату. Зокрема, між ним та адвокатом Ковальчуком М.О. було укладено договори про надання правової допомоги, які знаходяться в матеріалах криманільного провадження. За надання правничої допомоги на стадії досудового слідства, суду першої та апеляційної інстанції ним було сплачено гонорар в загальній сумі 114000 грн. Просив стягнути з Державного бюджету України на його користь кошти в сумі 555530 грн, з яких 441530 грн відшкодування моральної шкоди, 114000 грн відшкодування витрат на правничу допомогу.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2023 року вказаний позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 555 530 грн, з яких: 441 530 грн відшкодування моральної шкоди, 114 000 грн відшкодування витрат на правничу допомогу.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу, в якій воно оскаржене в апеляційному порядку, вмотивоване положеннями Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», яким передбачено відшкодування громадянам сум, сплачених ними у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги, та обґрунтоване належними достатніми і достовірними доказами понесення позивачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у кримінальному провадженні в сумі 114 000 грн., а тому підлягають відшкодуванню на його користь із Державного бюджету.

Вважаючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, Рівненська обласна прокуратура оскаржила його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі зазначає, що заявляючи вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу, позивач повинен був довести належними і достатніми доказами реальне понесення саме такої суми витрат на правничу допомогу, а також фактичну сплату цих коштів на рахунок адвоката, обґрунтовано розумність встановлення гонорару у визначеній сумі (двічі по 50 000 грн у межах одного кримінального провадження), а також відповідність його розміру обсягам часу роботи і роботи адвоката. Наголошує, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу та розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог. Покликаючись на не доведення фактичності, неминучості, обґрунтованості розмір, невідповідність заявленої суми критерію реальності адвокатських витрат, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 114 00,00 грн. та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні таких вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 30 січня 2017 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.396 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008405 від 05 грудня 2016 року.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 06 липня 2020 року у справі № 569/11583/17 ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.396 КК, та виправдано на підставі п.1 ч.1 ст.373 КПК України за цим обвинуваченням, з підстав не доведення того, що вчинено кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 27 липня 2022 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Журавського М.В. залишено без задоволення, а вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 6 липня 2020 року щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 без зміни.

Постановою Верховного Суду від 16 січня 2023 року ухвалу Волинського апеляційного суду від 27 липня 2022 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 залишено без зміни, а касаційну скаргу прокурора Войтюка А.М. без задоволення.

Судом також встановлено, що для захисту своїх інтересів ОСОБА_1 12 грудня 2016 року укладено договір із адвокатом Ковальчуком М.О. про надання правової допомоги на представництво/захист його інтересів у органах поліції Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області по кримінальному провадженню № 10008405 від 05 грудня 2016 року за ч.2 ст.28 ч.1 ст.396 КК України до закінчення досудового розслідування.

Відповідно до умов вказаного договору, гонорар сторонами визначено в розмірі 50 000 грн.

12 грудня 2016 року позивач сплатив адвокату Ковальчуку М. О. 50 000,00 грн на підставі Договору про надання правової допомоги від 12 грудня 2016 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 1 від 12 грудня 2016 року.

31 липня 2017 року між ОСОБА_1 та адвокатом Ковальчуком М. О. укладений Договір про надання правової допомоги на захист його інтересів як обвинуваченого при розгляді Рівненським міським судом кримінального провадження за ч.2 ст.28, ч.1 ст.396 КК України.

За умовами договору про надання правової допомоги від 31 липня 2017 року гонорар сторонами визначено в розмірі 50 000,00 грн. і того ж дня позивачем сплачено адвокату Ковальчуку М. О. вказану суму, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 4 від 31 липня 2017 року.

Як вбачається зі Звіту від 31 липня 2017 року, підписаного адвокатом Ковальчуком М. О. та клієнтом ОСОБА_1 , адвокатом надано та клієнтом отримано послуги за Договором про надання правової допомоги вартістю 50 000,00 грн..

Надання адвокатом Ковальчуком М. О. послуг вартістю 50 000,00 грн за вказаним договором клієнту ОСОБА_1 підтверджується Звітом від 09 липня 2020 року.

02 лютого 2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Ковальчуком М.О. укладений договір про надання правничої допомоги на представництво його інтересів у Волинському апеляційному суді при розгляді апеляційної скарги прокурора на вирок Рівненського міського суду від 06 липня 2020 року, яким його виправдано у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.396 КК України. Гонорар сторонами договору визначено в розмірі 14 000 грн.

Сплата позивачем гонорару в сумі 14 000 грн адвокату Ковальчуку М. О. та виконання останнім договору про надання правничої допомоги підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 2 від 02 лютого 2021 року та Звітом від 10 лютого 2021 року.

Як встановлено судом, підставою звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом є наявне право на відшкодування шкоди, передбачене ч.1 ст.1176 ЦК України, ст.ст.1, 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки наявний передбачений ч.2 ст.1176 ЦК України та ст.2 вказаного Закону випадок, з яким пов`язується право на відшкодування шкоди (спеціальний делікт).

Відповідно до п.4 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються суми, сплачені у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Як встановлено судом, понесені позивачем ОСОБА_1 витрати на правову допомогу під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження № 0008405 підтверджені наданими договорами про надання правничої допомоги, укладені ним з адвокатом Ковальчуком М. О., Звітами про виконання робіт/надання послуг за цими договорами та квитанціями про сплату гонорару на загальну суму 114 000,00 грн.

Покликання апеляційної скарги на те, що позивачем необґрунтовано двічі здійснено оплату послуг адвоката в розмірі по 50 000,00 грн. в межах одного і того ж кримінального провадження, апеляційним судом відхиляються як такі, що не відповідають встановленим обставинам справи. Так, підтверджена квитанцією до прибуткового касового ордера № 1 від 12 грудня 2016 року сплата ОСОБА_1 50 000,00 грн. вчинена на виконання умов Договору від 12 грудня 2016 року про надання адвокатом Ковальчуком М.О. правової допомоги на представництво/захист його інтересів у органах поліції Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області по кримінальному провадженню № 10008405 від 05 грудня 2016 року за ч.2 ст.28 ч.1 ст.396 КК України до закінчення досудового розслідування, а квитанцією до прибуткового касового ордера № 4 від 31 липня 2017 року підтверджується сплата ОСОБА_1 гонорару адвокату у відповідності до умов Договору про надання правової допомоги від 31 липня 2017 року, укладеного для захисту його інтересів як обвинуваченого при розгляді Рівненським міським судом кримінального провадження за ч.2 ст.28, ч.1 ст.396 КК України. Тобто, сплата вказаних сум адвокату здійснювалася позивачем на різних стадіях кримінального провадження (досудове розслідування та судовий розгляд) на виконання різних договорів про надання правничої допомоги, а тому помилково ототожнюється апелянтом як подвійна сплата гонорару.

Оцінюючи встановлені обставини справи, доводи апеляційної скарги Рівненської обласної прокуратури, апеляційний суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову та обґрунтованість оскаржуваного рішення місцевого суду. Суд дійшов правильного висновку, який базується на нормах закону, що регулює спірні правовідносини, та матеріалах справи, що у ОСОБА_1 наявне право на відшкодування шкоди, передбачене ч.1 ст.1176 ЦК України, ст.ст.1, 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а тому пов`язане із цим право на відшкодування сум, сплачених у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги у відповідності до положень п.4 ст.3 цього Закону.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Рівненської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 березня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Хилевич С. В.