Єдиний унікальний номер 448/923/24
Провадження № 2-з/448/2/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22.05.2024 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Кічак Ю.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Працевитого Геннадія Олександровича про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Працевитий Г.О. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, поданою/пред`явленою до подачі позовної заяви, в якій просить винести ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви та зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №12177 від 16.06.2021р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення на користь стягувача: Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №0628-5094 від 18.02.2021р. в розмірі 37 044,00 грн.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

У порушення вимог ч.6 ст.151 ЦПК України, до заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається із матеріалів справи, представником позивача адвокатом Працевитим Г.О. не долучено квитанцію про сплату судового збору за подачу заяви про забезпечення позову, останній у поданій позовній заяві зазначає про те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», в якій зазначається, що від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях звільняються особи, які є учасниками бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України.

В даному випадку суд не може погодитися із таким твердженням представника позивача адвоката Працевитого Г.О., оскільки таке не ґрунтується на вимогах закону, виходячи з наступного.

Аналіз ст.5 Закону України «Про судовий збір» дозволяє розмежувати підстави звільнення від сплати судового збору, в залежності від суб`єкта звернення, а також, виходячи з характеру позовних вимог, з якими особа звертається до суду. Також Закон встановлює пільги для певної категорії позивачів, в залежності від характеру спору, за вирішенням якого має місце звернення до суду. Зазвичай такі позовні вимоги витікають із застосування конкретного законодавчого акту, або з визначених Законом правовідносин, які є підставою для звернення до суду. Слід звернути увагу, що зазначені пільги осіб з відповідним статусом розповсюджуються на позовні вимоги, які витікають з цих конкретних випадків.

Так, згідно п.13 ч.1 ст.5 вказаного Закону, учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України звільняються від сплати судового збору - у справах пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19, провадження № 11-795заі19, сформулювала такий правовий висновок: «Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань».

За змістом наведеного правового висновку учасники бойових дій мають право на пільгу зі сплати судового збору виключно у справах з приводу захисту належних ним гарантій, які стосується їх соціального і правового захисту саме як ветеранів війни.

В ухвалі від 06 травня 2020 року у справі №9901/70/20 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнення від сплати судового збору осіб, які мають, зокрема статус ветеранів війни - учасників бойових дій, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 18 квітня 2022 року у справі № 910/6441/21 та від 31 серпня 2022 року у справі № 344/18162/21.

Отже, як вбачається із матеріалів поданої заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви, - позивач ОСОБА_1 буде звертатися до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, тому відсутні підстави вважати, що справа, пов`язана із порушенням прав позивача як учасника бойових дій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту учасників бойових дій.

Таким чином, оскільки позовна заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та його заява про забезпечення позову не пов`язані з порушенням прав останнього саме як учасника бойових дій, суд не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, з підстав передбачених приписами п.13 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

А тому, суд приходить до висновку, що заявник при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову, повинен був сплатити судовий збір та надати суду квитанцію про таке, що передбачено нормами ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.10 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, зазначена заява не відповідає вимогам, встановленим ст.151 ЦПК України та підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 153, 258-261 ЦПК України ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Працевитого Геннадія Олександровича про забезпечення позову до подачі позовної заяви, - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню заявника до суду з такою заявою, після усунення умов, що стали причинами для її повернення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення (ухвали) або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Кічак