№ 207/2061/24
№ 2/207/817/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В

Звертаючись до суду, позивачка в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем по справі - ОСОБА_2 , з 11 жовтня 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 01 грудня 2022 року на підставі рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано (справа № 207/2904/22).

За час перебування у шлюбі, вони придбали у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,7 кв.м., житлова площа 27,3 кв.м. Договір купівлі-продажу квартири, ВЕК№448262 від 07 травня 2007 року був посвідчений приватним нотаріусом Жидковим В.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 2599. Покупцем та єдиним власником по договору купівлі-продажу було визначено ОСОБА_2 .

Наразі відповідач заперечує проти того що квартира є спільним майном подружжя та в добровільному порядку не хоче оформлювати у нотаріуса договір поділу спільного майна подружжя. Тож оскільки між сторонами виник спір, щодо розподілу квартири, тому вона була вимушена звернутися до суду з даним позовом.

На підставі зазначеного позивачка в позовній заяві просить визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м. та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м.

Позивач ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги позивачки та обставини, якими вони обґрунтовані, визнав у повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 11 жовтня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції міста Дніпропетровська за актовим записом № 769 (арк.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 , він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі батько зазначений « ОСОБА_2 », в графі мати зазначена « ОСОБА_1 » (арк.с. 5).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 369229505 від 11.03.2024 право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, ВЕК№448262 від 07 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округуЖидковим В.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 2599. (арк. с. 4).

Рішенням Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 грудня 2022 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 11 жовтня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції міста Дніпропетровська за актовим записом № 769, розірвано (арк.с. 7-9).

Згідно з довідкою ТОВ «Абонет ХХІ» № 001277420 від 14.03.2024 року про склад сім`ї, зазначено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані 3 особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (арк.с. 6).

Відповідно до Довідки про оціночну вартість об`єкту нерухомості від 21 березня 2024 року, ринкова вартість квартири в малоповерховій житловій будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 склала 480435 грн. 38 коп. (арк.с. 12-14).

Відповідно до статей 60, 61, 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За змістом ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Оскільки відповідач у справі позов визнав, доводи позивача слід вважати доведеними.

Таким чином суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання квартири АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності, визнання права власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину зазначеної квартири, підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 49, 81, 82, 128, 258, 259, 263-265, 352, 354 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 про визнання права власності на 1/2 частину спільного майна подружжя, задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2402 грн. 18 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Юрченко