17.04.2024 Справа № 756/6265/13-ц
Справа №756/6265/13-ц
Провадження № 6/756/76/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді Тихої О.О., за участю секретаря судового засідання Косянчук Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ», ОСОБА_1 , про заміну сторони у виконавчому провадженні, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС») звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з вищезазначеною заявою.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.07.2013 позов Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 9915,88 грн. грн. та 229,40 грн судового збору.

На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист та 31.03.2020 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26.06.2020 замінено стягувача Акціонерне товариство «Імексбанк» на його правонаступника - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт (далі - ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ») у цивільній справі №756/6265/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №999-00013716/1 від 29.02.2012.

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень з відкритим доступом на сайті: asvpweb.minjust.gov.ua виконавче провадження № НОМЕР_1 завершено.

06.12.2021 між ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 001/06/12, відповідно до якого ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» відступило ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», а ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло право вимоги за договорами кредиту, у тому числі за договором кредиту №999-00013716/1 від 29.02.2012, укладеним із ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, заявник просить: 1) замінити стягувача ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» на його правонаступника - ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ - 40340222) у виконавчому листі № 756/19287/21; 2) замінити стягувача ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» на його правонаступника - ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ - 40340222) у виконавчому провадженні № НОМЕР_1; 3) видати дублікати виконавчих листів та поновити строк для їх пред`явлення.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд заяви за його відсутності.

Інші учасники у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.ст. 433, 443 ЦПК України неявка осіб, що беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд розглянув справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24.07.2013 позов Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 9915,88 грн. грн. та 229,40 грн судового збору.

На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист та 31.03.2020 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26.06.2020 замінено стягувача Акціонерне товариство «Імексбанк» на його правонаступника - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт (далі - ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ») у цивільній справі №756/6265/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №999-00013716/1 від 29.02.2012.

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень з відкритим доступом на сайті: asvpweb.minjust.gov.ua виконавче провадження № НОМЕР_1 завершено.

06.12.2021 між ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 001/06/12, відповідно до якого ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» відступило ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», а ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло право вимоги за договорами кредиту, у тому числі за договором кредиту №999-00013716/1 від 29.02.2012, укладеним із ОСОБА_1 .

Відповідно до п.1 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Питання заміни сторони виконавчого провадження регулюється ст.442 ЦПК України, відповідно до ч. 1 та ч. 2 якої у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Хоча дана норма і дійсно має назву заміна сторони виконавчого провадження, в той же час вказана стаття містить також і ч. 5, відповідно до якої положення цієї статті застосовуються також й у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За таких умов передбачена ст.442 ЦПК України процедура застосовується і тоді, коли заміна кредитора здійснюється поза межами виконавчого провадження до його відкриття. В даному випадку здійснюється заміна стягувача у виконавчому листі.

Згідно ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пп. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18).

Отже, підставою для заміни процесуального правонаступництва є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2020 у справі № 916/617/17, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, зазначила, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому ст. 334 цього Кодексу, з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України. У цьому випадку приписи ст. 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.

У постанові від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17 Верховний Суд вказав, що стадія виконавчого провадження, як завершальна стадія судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

У постанові Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10 системно проаналізовані положення вищенаведених правових норм в їх сукупності та сформовано правову позицію, суть якої полягає у тому, що заміна сторони у виконавчому провадженні можлива лише за наявності відкритого виконавчого провадження.

У цих постановах Верховним Судом зроблено висновок про те, що у закритому виконавчому провадженні за відсутності підстав для його відновлення неможливе досягнення виконання завдань цивільного судочинства (мети виконання судового рішення).

Також Верховний Суд вказав, що у разі, якщо виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

З огляду на зазначене можна дійти висновку, що розгляд вимоги про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником при відсутності відкритого виконавчого провадження (за умови, що не виносилась постанова про його закінчення) та з пропущеним строком пред`явлення виконавчого документа до виконання напряму залежить від розгляду вимоги про поновлення такого строку.

Заява про видачу дубліката виконавчого документа також може бути задоволена лише у разі її подання до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а відтак існування поважних причин пропущення такого строку є ключовим питанням у цій справі.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України встановлено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Як вбачається з листа Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 3654/3 від 04.04.2024, виконавче провадження № НОМЕР_1 завершено 29.09.2020 на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», тобто вказаний виконавчий лист мав бути пред`явлений до виконання до 29.09.2023.

Разом з тим, відповідно до п.п.4 п.10-2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX: визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки на день звернення з вказаною заявою воєнний стан на території України триває, суд приходить до висновку, що строк пред`явлення виконавчих листів, виданих на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23.07.2013 у цивільній справі № 756/6265/13-ц заявником не пропущено, а отже не потребує поновлення.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25.09.2015 року за №8 "Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

У листі ВССУ від 01.07.2015 року викладено «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», в пункті 6 якого зазначається, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили. У листі містяться роз`яснення про необхідність з`ясовувати підстави, за якими стягувач чи державний виконавець звертається за отриманням дубліката виконавчого листа, та обставин втрати виконавчого листа, необхідність перевіряти дані про існування виконавчих проваджень за цими виконавчими листами або судовими наказами. В узагальненні зазначається про те, що обґрунтованою є відмова у задоволенні заяв про видачу дубліката виконавчого листа у випадку не надання доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого листа. Також в листі відзначається, що із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання.

Виходячи з наведеного, суд при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа, повинен з`ясувати питання щодо обставин втрати виконавчого листа та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для видачі дубліката виконавчого документа.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У рішенні від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 15 січня 2010 року справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» (ImmobiliareSaffi v. Italy), № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

В силу ст. 129-1 Конституції України, ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у визначеному законом порядку.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року №3-рп/2010 у справі №1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу Україниу взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України(про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Враховуючи те, що рішення суду на цей час не виконане, виконавчий лист про стягнення боргу на виконанні не перебуває, стягувач його не отримував, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за необхідне задовольнити заяву ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» та видати дублікат виконавчого листа № 2/756/2868/13 від 29.08.2013, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 9915,88 грн. грн. та 229,40 грн судового збору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зроблено висновок, що особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Реалізація цього обов`язку відбувається шляхом переконання суду у достовірності наведених фактів. Обов`язок доказування покладається на сторони, у зв`язку з чим відбувається реалізація принципу змагальності сторін та свободи в надані ними своїх доказів суду і у доведенні перед судом їх переконливості.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18).

З огляду на викладене, суд вважає, що заявником правомірно заявлено вимогу про заміну сторони кредитора ТОВ «ФК «ФІНРАЙТ» на його правонаступника - ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ - 40340222) у виконавчому листі № 2/756/2868/13 від 29.08.2013, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 9915,88 грн. грн. та 229,40 грн судового збору, у зв`язку з чим заява в частині заміни стягувача у виконавчому листі підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258-261, 268, 442 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ», ОСОБА_1 , про заміну сторони у виконавчому провадженні, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання задовольнити частково.

Замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНРАЙТ» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ - 40340222) у виконавчому листі № 2/756/2868/13 від 29.08.2013, виданому Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 9915,88 грн. грн. та 229,40 грн судового збору.

Видати дублікат виконавчого листа виконавчого листа № 2/756/2868/13 від 29.08.2013, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 9915,88 грн. грн. та 229,40 грн судового збору.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О.Тиха