Провадження №22-ц/812/800/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 травня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судових засідань: Лівшенком О.С.,

розглянувши в порядку спрощеного у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників цивільну справу №481/1332/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана його представником адвокатом Петровим Георгієм Михайловичем, на рішення, яке ухвалив Новобузький районний суд Миколаївської області під головуванням судді Вжещ Світлани Іванівни у приміщенні цього суду 11 березня 2024 року, повний текст якого складений 15 березня 2024 року, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

у с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували у шлюбі і мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Згідно наказу Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 липня 2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 травня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. На даний час розмір призначених аліментів, які були визначені, значно менший ніж прожитковий мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка зараз не працює. Відповідач є працездатною особою, має можливість працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, інших неповнолітніх дітей він не має. Позивачка вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим рішенням від 27 липня 2018 року, зазначає, що зміна способу стягнення буде відповідати матеріальним інтересам дитини.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 липня 2018 року та стягувати з ОСОБА_1 на її користь щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , 2015 року народження, в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі судового наказу від 27 липня 2018 р., виданого Новокаховським міським судом Херсонської області у справі № 661/1773/18 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Ухвалою того ж суду від 14 грудня 2023 року за заявою відповідача ОСОБА_1 про перегляд вказаного рішення суду від 21 лютого 2023 року було скасовано.

При новому розгляді справи від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, в якій представник відповідача позов визнав частково та просив з урахуванням майнового та сімейного стану ОСОБА_1 (одружений та має на утриманні одну неповнолітню, усиновлену ним дитину), стану його здоров`я (тяжке поранення та лікування до теперішнього часу) змінити спосіб та розмір стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 та стягнути аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку(доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 11 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі судового наказу від 27 липня 2018 року, виданого Новокаховським міським судом Херсонської області у справі № 661/1773/18 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Судовий наказ, виданий Новокаховським міським судом Херсонської області у справі № 661/1773/18 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, відкликано після набрання даним рішенням суду законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачкою обґрунтовано належними доказами свої вимоги, в тому числі й підстави та умови, необхідні як для зміни способу стягнення аліментів, так і для збільшення їх розміру. При цьому позивачка довела наявність у платника відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, а саме - для визначення розміру аліментів як частки відповідного доходу.

З урахуванням стану здоров`я позивачки і відповідача та необхідності подальшого лікування відповідача, наявністю на його утриманні другої дитини, його сімейного та матеріального стану, суд вважав за можливе змінити спосіб і розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , з твердої грошової суми в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дитини.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Петров Г.М. посилається на те, що рішення суду є незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального права, й просить його скасувати і направити справу на розгляд до іншого суду за встановленою законом підсудністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд розглянув справу з порушенням передбачених законом правил територіальної підсудності. Так, місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 - за адресою: АДРЕСА_2 . Вказані місця реєстрації проживання сторін перебувають на тимчасово окупованій території. На час подання позову зареєстроване місце проживання позивачки відносилося до територіальної підсудності Каховського міськрайонного суду Херсонської області, зареєстроване місце проживання відповідача - до Бериславського районного суду Херсонської області. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області» справи підсудні Каховському міськрайонному суду Херсонської області розглядаються Суворовським районний суд м. Одеси, а справи підсудні Бериславському районному суду Херсонської області розглядаються Приморським районним судом м. Одеси. Отже, позовна заява мала подаватися або до Суворовського районного суду м. Одеси або до Приморського районного суду м. Одеси. На дату постановлення ухвали про скасування заочного рішення від 14 грудня 2023 року підсудність Каховського міськрайонного суду Херсонської області та Бериславського районного суду Херсонської області була змінена. Так, відповідно рішення Вищої ради правосуддя від 30 травня 2023 року № 566/0/15-23 справи, підсудні Каховському міськрайонному суду Херсонської області, розглядаються Нововоронцовським районним судом Херсонської області, а справи, підсудні Бериславському районному суду Херсонської області, розглядаються Великоолександрівським районним судом Херсонської області. Під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення Новобузького районного суду Миколаївської області в судовому засіданні представником відповідача адвокатом Петровим Г.М. заявлено про порушення правил територіальної підсудності та подане усне клопотання про скасування заочного рішення та передачі справи на розгляд до іншого суду за територіальною підсудністю за місцем реєстрації позивачки або відповідача. Однак дане клопотання судом першої інстанції було проігноровано, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлялись відповідно до вимог ЦПК України: сторони - шляхом надіслання повісток засобами поштового зв`язку, представник відповідача - шляхом надісланням судової повістки через систему «Електронний суд».

Від представника відповідача адвоката Петрова Г.М. 20 травня 2024 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи у зв`язку із проходженням ним військово-лікарської комісії.

Колегія суддів відхилила таке клопотання як необґрунтоване, оскільки вважала зазначені представником причини неповажними через те, що, по-перше, подавши апеляційну скаргу, представник відповідача не зазначав про неможливість прибуття до суду в певні дні; по-друге, з наданих разом із клопотанням документів (направлення на консультацію на 17 травня 2024 року з позначкою «планове», картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_5 ) не вбачається направлення цієї особи на огляд саме в день та час, на якій призначено судове засідання у справі, яка переглядається, по-третє, заявником не надано доказів про неможливість проходження комісії в інший день або час.

Позивачка та відповідач про причини неявки суду не повідомляли.

За таких обставин, зважаючи на вимоги статей 128, 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення учасників справи, які не з`явилися, належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи, враховуючи, зокрема, що матеріали справи є достатніми для проведення судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, оцінивши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Як убачається з матеріалів справи і таке встановив суд першої інстанції, позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Райської сільської ради м. Нова Каховка Херсонської області (а.с. 8).

Дитина проживає разом із матір`ю - позивачкою, що підтверджується актами обстеження від 22 листопада 2022 року та від 07 грудня 2023 року (а.с.6, 91).

Судовим наказом від 27 липня 2018 року, виданим Новокаховським міським судом Херсонської області у справі № 661/1773/18, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 травня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.12).

Згідно довідки № 48, виданої т.в.о. директора Березнегуватського ліцею Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 06 грудня 2023 року, ОСОБА_3 навчається у другому класі Березнегуватського ліцею (а.с.85).

ОСОБА_1 сплачує аліменти згідно судового наказу від 27 липня 2018 року, виданого Новокаховським міським судом Херсонської області у справі № 661/1773/18, що підтверджено банківською випискою (а.с.87-90).

17 березня 2021 року ОСОБА_1 уклав шлюб зі ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим Бериславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.50).

Згідно рішення Барського районного суду Вінницької області № 125/1091/23 від 10 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано усиновлювачем малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 51-52).

Як вбачається з довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 40/35/9/759, виданої командиром військової частини НОМЕР_3 полковником ОСОБА_9 від 17 грудня 2022 року, старший солдат ОСОБА_1 отримав травму: мінно-вибухова травма, вогнепальне осколкове сліпе проникаюче поранення живота з пошкодженням загальної клубової вени зліва, тонкої кишки (4 поранення) сигмовидної кишки. Гемоперитонеум. Стороннє тіло в малому тазі зліва до 12 мм. Вогнепальні осколкові сліпі поранення та наскрізні поранення обох нижніх кінцівок з відкритим вогнепальним переломом стегнової кістки справа, ушкодженням стегнової артерії зліва, вогнепальним переломом стегнової кістки справа, ушкодженням стегнової артерії зліва, вогнепальним переломом верхньої третини великогомілкової кістки зліва (а.с.54).

ОСОБА_1 переніс декілька операцій, перебував на стаціонарному лікуванні: останній раз - з 16 листопада 2023 року по 14 грудня 2023 року, що підтверджено довідками військово-лікарської комісії, виписками з медичної карти стаціонарного хворого (а.с.55-62, 123, 124).

Зі звіту про здійснені нарахування і виплати військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України вбачається, що ОСОБА_1 отримав дохід з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року в загальній сумі 381998 грн. 75 коп. (а.с. 120-121).

З довідки № 22.1-32/4312 від 28 лютого 2024 року, виданої Бериславським відділом ДВС у Бериславському районі Херсонської області вбачається, що у ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів станом на 28 лютого 2024 року.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

За змістом статті 18 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 тієї ж Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина 1 статті 181 СК України).

Якщо така домовленість відсутня аліменти визначаються судом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3 статті 181 СК України).

Відповідно до частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частиною 2 статті 182 СК України).

Згідно з частиною1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

При цьому для збільшення або зменшення розміру аліментів достатньо однієї з вказаних обставин, наприклад, зміни сімейного стану або майнового стану або стану здоров`я стягувача або платника аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У пункті 17 тієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України вказано, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

У правовій позиції Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі за № 6-143цс13 колегія суддів дійшла висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (статті 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», статті 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», статті 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів, погіршення майнового стану дитини або одержувача аліментів той з батьків, з ким проживає дитина і на чию користь стягуються аліменти, може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів, зміна його сімейного стану та кількості утриманців, може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).

В силу положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 89 ЦПК України).

Виходячи з характеру спірних правовідносин, заявлених позовних вимог, змісту норм права, що їх регулюють, у даній справі позивачка мала довести, а суд перевірити та встановити, зокрема, обставини щодо зміни матеріального становища відповідача.

Як встановив суд першої інстанції, позивачка фактично заявила вимогу про зміну (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми на частку від доходу, належно обґрунтувавши доказами свої вимоги, в тому числі й підстави та умови, необхідні як для зміни способу стягнення аліментів, так і для збільшення їх розміру, а саме довела наявність у платника аліментів відповідного доходу, як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів як частки відповідного доходу.

З урахуванням стану здоров`я платника аліментів ОСОБА_1 , який переніс важке поранення і потребує подальшого лікування, наявність у нього на утриманні другої дитини, його сімейного та матеріального стану, часткового визнання відповідачем позову, суд вважав за можливе змінити спосіб і розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності таких висновків суду першої інстанції.

Доводи відповідача про незаконність рішення суду зводяться до порушення останнім правил територіальної підсудності справи, а тому відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України саме в межах цих доводів колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Так, відповідно до статті 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

За такого для скасування рішення суду через порушення правил територіальної підсудності учасник справи мав заявити про таке порушення суду першої інстанції або не заявив про таке з поважних причин.

За загальним правилом територіальної підсудності позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (частина 1 статті 27 ЦПК України).

Натомість відповідно до частини 1 статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Отже у справі, яка розглядається, ОСОБА_2 мала звернутися до суду із позовом до ОСОБА_1 про зміну способу та розміру раніше стягнутих аліментів за своїм вибором за своїм зареєстрованим місцем проживання чи перебування або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача.

Згідно наявних у справі, яка переглядається, доказів місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 - за адресою: АДРЕСА_2 . Вказані місця реєстрації проживання сторін перебувають на тимчасово окупованій території.

На день подання позовної заяви зареєстроване місце проживання позивачки відносилося до територіальної підсудності Каховського міськрайонного суду Херсонської області, зареєстроване місце проживання відповідача - до Бериславського районного суду Херсонської області. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області» справи підсудні Каховському міськрайонному суду Херсонської області розглядаються Суворовським районний суд м. Одеси, а справи підсудні Бериславському районному суду Херсонської області розглядаються Приморським районним судом м. Одеси. Отже, позовна заява мала подаватися або до Суворовського районного суду м. Одеси або до Приморського районного суду м. Одеси. На дату постановлення ухвали про скасування заочного рішення від 14 грудня 2023 року підсудність Каховського міськрайонного суду Херсонської області та Бериславського районного суду Херсонської області була змінена. Так, відповідно рішення Вищої ради правосуддя від 30 травня 2023 року № 566/0/15-23 справи, підсудні Каховському міськрайонному суду Херсонської області, розглядаються Нововоронцовським районним судом Херсонської області, а справи, підсудні Бериславському районному суду Херсонської області, розглядаються Великоолександрівським районним судом Херсонської області.

За такого справа розглянута Новобузьким районним судом Миколаївської області з порушенням правил територіальної підсудності.

Однак, ні в підписаних представником відповідача адвокатом Петровим Г.М. заяві про перегляд заочного рішення суду від 21 лютого 2023 року, яка надійшла до суду 27 жовтня 2023 року, ні в письмових поясненнях у справі відповідача ОСОБА_10 від 31 січня 2024 року, ні в його заявах про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, які надійшли до суду 01 лютого 2024 року, 19 лютого 2024 року, не містилося застереження про непідсудність справи Новобузькому районному суду Миколаївської області (а.с.. 45-46, 116-119, 130, 153). Навпаки, у зазначених заявах відповідач, в інтересах якого діяв його представник, також зазначено фактично про часткове визнання позовних вимог та згоду на стягнення аліментів в розмірі 1/8 частки доходу, що свідчить про погодження ОСОБА_1 із розглядом справи Новобузьким районним судом Миколаївської області.

Щодо посилання в апеляційній скарзі про те, що представник відповідача адвокат Петров Г.М. під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення Новобузького районного суду Миколаївської області в судовому засіданні заявив про порушення правил територіальної підсудності та подав усне клопотання про скасування заочного рішення та передачі справи на розгляд до іншого суду за територіальною підсудністю за місцем реєстрації позивачки або відповідача, вони не знайшли свого підтвердження при дослідженні судом апеляційної інстанції шляхом відтворення запису судового засідання Новобузького районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2023 року. Не відображено таке клопотання адвоката Петрова Г.М. і в протоколі цього судового засідання. При цьому сторона відповідача не скористалася правом на звернення із зауваженнями щодо технічного запису судового засідання, протоколу судового засідання за правилами статті 249 ЦПК України.

За такого відповідачем не доведено наявність передбачених статтею 378 ЦПК України підстав для скасування рішення суду, оскільки не знайшов підтвердження той факт, що він заявив суду першої інстанції про порушення правил територіальної підсудності.

Тому в силу статті 375 ЦПК України рішення суду слід залишити без змін.

Щодо розподілу судових витрат в суді апеляційної інстанції.

В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

На підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору в усіх судових інстанціях, а тому в суді першої та апеляційної інстанції судовий збір не сплачувала.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позовні вимоги задоволені судом першої інстанції і таке рішення залишено без змін, судові витрати у цій справі покладаються на відповідача, тому немає підстав для їх перерозподілу та розподілу апеляційним судом.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана його представником адвокатом Петровим Георгієм Михайловичем залишити без задоволення, рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 11 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

______________________________________________________

Повний текст постанови складений 22 травня 2024 року