справа № 208/729/24
№ провадження 2-н/208/393/24
УХВАЛА

Іменем України

04 липня 2024 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Т.П., отримавши інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце реєстрації боржника, та розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природній газ з ОСОБА_1 ,

встановив:

31.01.2024 року заявник ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природній газ з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини 3 статті 19 ЦПК України, справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів - наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику не відомо.

Згідно зі ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.161ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Як видно зі змісту заяви ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , у порядку наказного провадження заявлено вимогу про стягнення заборгованості за спожитий природній газ, за якою відповідно до ст. 161 ЦПК України може бути видано судовий наказ.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Згідно п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За правилами п.5 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд з такою вимогою.

Згідно з частиною першою статті 260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Спеціальна позовна давність в один рік, застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. 258 Цивільного кодексу України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ст. 259 ЦК України).

Як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу, стягувач зазначає, що заборгованість боржника за надані послуги становить 137064,75 грн, при цьому заява взагалі не містить періоду виникнення такої заборгованості .

На підтвердження заяви надано довідку про фінансовий стан, в якій зазначено, що станом на червень 2022 року борг ОСОБА_1 складає 137064,75 грн., за період з червня 2022 року по грудень 2023 року.

Проте зазначена сума заявлена як борг станом на початок вказаного періоду, а саме станом на червень 2022 року, та розрахунку такої суми не наведено, як і не зазначено, підстави виникнення такої суми станом на початок заявленого періоду.

Виходячи з чого, без надання розрахунку та обгрунтувань заявленої суми, як і періоду за який такий борг нараховано станом на червень 2022 року, не є можливим встановити підстави для вичачі судового наказу, так як з заяви вбачається що за вказаний період з червня 2022 року і по груднеь 2023 року сума заборгованості не змінювалась, проте не вказано період за який така сума боргу виникла, та відповідність періоду позовній давності.

Суд зазначає, що при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України)

Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин спливу позовної давності щодо заявленої вимоги, які свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення його права, щодо спливу позовної давності, в тому числі щодо наявності прострочення виконання зобов`язання боржником (зокрема, з метою визначення періоду, який знаходиться в межах позовної давності).

Однак, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності цивільного судочинства (ст. 11 ЦПК України), такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими.

Так, у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про заявлення вимог поза межами позовної давності, навіть щодо частини періоду нарахування в межах певного виду вимог, мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог (що є обов`язковим критерієм при здійсненні наказного провадження) та наявності обставин, наслідком яких є відмова суду у видачі судового наказу.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право є підставою для відмови у видачі судового наказу за заявою про видачу судового наказу, якщо з доданих документів вбачається пропуск позовної давності; така вимога може бути розглянута тільки у позовному провадженні.

Посилання стягувача на продовження на період воєнного стану в Україні, строків, передбачених ст. 257 ЦК України, не впливає на висновки суду, оскільки із наданої заяви та розрахунку не вбачається можливим встановити дату виникнення заборгованості, що позбавляє суд можливості перевірити дотримання заявником строку позовної давності, встановленої законом для такої вимоги

Отже, з урахуванням тих обставин, що вимоги за якими видаються судові накази, мають бути безспірними, враховуючи, що до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія "Нафтогаз України» про видачу судового наказу не додано документів, які підтверджують правильність та безспірність розрахунків заборгованості, а суд позбавлений можливості самостійно визначити правильний розрахунок, суддя приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

Роз`яснити заявнику ТОВ «Газопостачальна компанія "Нафтогаз України», що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1 пунктами 3-6 частини першої статті 166 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою вимогою, у цьому випадку заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 163, 165 ЦПК України, суддя -

постановив:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія "Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природній газ з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського Апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Івченко Т. П.