Справа № 175/16/19
Провадження № 2-п/175/4/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Бойка О.М.

при секретарі Радонському М.М.

за участі: представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське заяву заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про скасування заочного рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебувала справа №175/16/19 за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

Заочним Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.10.2019 року по справі №175/16/19 було вирішено:

«… Позовні вимоги Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, р/р НОМЕР_2 в Держказначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, , майнову шкоду у розмірі 216 243 (двісті шістнадцять тисяч двісті сорок три) грн. 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, р/р НОМЕР_2 в Держказначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, суму судового збору у розмірі 3 243 (три тисячі двісті сорок три) грн. 66 коп. …».

ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 у лютому 2024 року звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із заявою про скасування заочного рішення.

В обґрунтування заяви відповідач вказує на те, що позовна заява, відповідно до відмітки в позові зареєстрована в суді 02.01.2019 року та підписана представником за довіреністю Лукіною А.А., проте надана до суду довіреність, як додаток до позовної заяви дійсна до 31.12.2018 року.

В судовому засіданні ОСОБА_3 надала довіреність від 04.01.2019 року, тобто вважає, що суд не повинен був приймати позовну заяву від ОСОБА_3 , оскільки довіреність станом на час реєстрації позовної заяви була недійсна.

Також зазначає, що додатки до позовної заяви були неналежним чином завіренні, а тому суд повинен був залишити позовну заяву без руху.

Для відповідача є незрозумілим, чому позивач вказує, що розмір шкоди заподіяний відповідачем скаладає 314 243,97 грн., згідно висновку експертної установи, а просить суд стягнути з відповідача лише 216 243,97 грн., посилаючись на той факт, що страховою компанією вже було сплачено суму коштів у розмірі 98 000,00 грн. Жодних доказів такої сплати не надає під час звернення до суду.

Проте, пізніше у матеріалах справи ці докази з`являються, проте без супроводжувального листа та без реєстрації документів у канцелярії суду, що, на думку заявника, свідчить про недоброченсість судді.

Відповідач стверджує, що за нормами ЦК шкоду відшкодовувати повина та особа, яка володіє джерелом підвищенної небезпеки, а тому шкоду повина відшкодовувати ОСОБА_4 , як власник такого джерела.

Також зазначив, що рішення було ухвалене за його відсутності, він не був належним чином повідомлений, що позбавило його реалізувати свої процесуальні права, а також стверджує, що дізнався про рішення суду випадково.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 адвокат Туманов С.Г. підтримав заяву та просив скасувати заочне рішення суду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. Про час та місце був належним чином повідомлений. Клопотань не надавав.

Вивчивши матеріали вказаної цивільної справи та матеріали заяви про перегляд заочного рішення, суд, вважає, що заява підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Як встановлено в судовому засіданні, що також підтверджується матеріалами справи, відповідач по справі ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими відправленнями судових повісткок, які були надіслані засобами поштового зв`язку «Укрпошта», однак до судового засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив, а тому зі згоди позивача на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи.

Судом, у відповідності до вимог ЦПК України було виконано запит органу державної влади, підприємства, установи, організації, закладу щодо доступу до персональних даних про місце реєстрації ОСОБА_2 . (а.с. 20)

Згідно відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УМВС України від 13.01.2019 року ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 21)

Факт надсилання судом судових повісток підтверджується наявними в матеріалах справи реєстрами поштових відправлень та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу. (а.с.24, 28, 35, 40, 44, 53а, 67)

Додатково судом було зроблено оголошення на сайті суду про виклик ОСОБА_2 у судове засідання. (а.с. 51)

Тобто, виходячи з цього, суд вважає, що відповідач знав про розгляд цивільної справи, в якій він є відповідачем, проте з невідомих суду причин не з`являвся у судове засідання.

Щодо стверджень відповідача, що станом на момент реєстрації позовної заяви у суді, 02.01.2019 року, була недійсна довіреність представника позивача ОСОБА_3 , яка на той момент втратила чинність 01.01.2019 року, слід вказати наступне.

Суд звертає увагу, що позовна заява надійшла до суду 02.01.2019 року. У той же час, згідно поштового штемпеля на конверті, представник позивача ОСОБА_3 направила позовну заяву до суду поштою 28.12.2018 року, про що міститься відмітка на конверті. Днем подання заяви до суду є день реєстрації позовної заяви у канцелярії суду або день відправлення заяви на адресу суду поштою. Таким чином, станом на 28.12.2018 року, довіреність видана ОСОБА_3 , на момент звернення до суду була дійсною та ОСОБА_3 мала повноваження на звернення до суду. (а.с. 18)

Щодо стверджень, що додатки до позовної заяви були неналежним чином завіренні, а тому суд повинен був залишити позовну заяву без руху, суд зазначає наступне.

Досліджуючи додатки до позовної заяви судом встановлено, що усі додатки були завіренні належним чином представницею позивача ОСОБА_3 , питання законності повноважень якої вже було встановлено вище.

Щодо аргументів відповідача про незрозумілість для нього розміру заподіяної матеріальної шкоди - 314 243,97 грн., згідно висновку експертної установи, а просить суд стягнути з відповідача лише 216 243,97 грн., посилаючись на той факт, що страховою компанією вже було сплачено суму коштів у розмірі 98 000,00 грн. Жодних доказів такої сплати не надає під час звернення до суду. Проте, пізніше у матеріалах справи ці докази з`являються, проте без супроводжувального листа та без реєстрації документів у канцелярії суду, що, на думку заявника, свідчить про недоброченсість судді, слід вказати наступне.

Частина 1 статті 83 ЦПК України зазначає, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ч.10 ст.83 ЦПК України докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні від 18.07.2019 року зазначив, що на час проведення судового засідання доказів в нього немає, проте він надасть їх до суду.

В матеріалах справи наявні докази часткового страхового відшкодування, які було досліджено та які є належними доказами в розумінні норм ЦПК України.

Відсутність штампу канцелярії суду про прийняття відповідного документа свідчить про порушення Інструкції з діловодства канцелярією суду, проте не може свідчити про недобросовісність судді або його зацікавленість у розгляді справи, а може свідчити лише про те, що наданні документи були помилково не зареєстровані в канцелярії суду.

Проте, ці документи, відносяться до цієї справи, мають для неї значення, поданні до суду представником позивача, та були дослідженні при ухваленні заочного рішення по справі.

Щодо стверджень відповідача, що за нормами ЦК шкоду відшкодовувати повина та особа, яка володіє джерелом підвищенної небезпеки, а тому шкоду повина відшкодовувати ОСОБА_4 , як власник такого джерела, суд зауважує наступне.

Частина 1 статті 1187 ЦК України зазначає, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП вбачається, що:

«… 13 березня 2018 року о 02-40 год. в м. Підгородне по вул. Шосейній, буд. 205, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Івеко» державний номерний знак НОМЕР_3 з напівпричепом «Крона» державний номерний знак НОМЕР_4 , відволікся від керування, знаходячись в стані втоми, скоїв зіткнення з транспортним засобом «Тайота Пріус» державний номерний знак НОМЕР_5 (на синьому фоні) під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався попереду в попутному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, постраждалих немає. Своїми діями ОСОБА_2 скоїв правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_2 свою вину визнав. …».

Тобто, постанова суду від 11 квітня 2018 року не містить відомостей, що ОСОБА_2 керував автомобілем неправомірно, а також згідно постанови ОСОБА_2 свою вину визнав.

З огляду на вищевказане, в суду немає підстав для скасування заочного рішення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип стверджує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру» (п.40 Рішення від 3 квітня 2008 року, заява №3236/03).

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (п.41 Рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, заява № 3236/03).

Так, у ході розгляду заяви було встановлено, що підстав для скасування заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ухваленого по справі №175/16/19 за позовом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди у суду немає, оскільки відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення не надано доказів, які мали б істотне значення для правильного вирішення справи та можуть привести до ухвалення іншого рішення, протилежного заочному.

Таким чином, відсутня правова сукупність підстав для перегляду заочного рішення, тому заяву відповідача слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 287, 288 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про скасування заочного рішення залишити без задоволення.

Роз`яснити відповідачу ОСОБА_2 , що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Бойко О.М.

Повний текст складено: «23» травня 2024 року.