Справа № 505/5257/23
Провадження № 2/505/1443/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.10.2024 року м.Подільськ Одеської області

Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючої судді Павловської Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Киларь Н.А.

за участю позивачки - ОСОБА_1

відповідачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м.Подільську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПРИВАТБАНК», АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УНІВЕРСАЛ БАНК» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду до відповідача ОСОБА_2 , треті особи: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПРИВАТБАНК», АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УНІВЕРСАЛ БАНК» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 20 100 грн., а також сплачений нею судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що шукаючи альтернативні варіанти заробітку в мережі Інтернет вона натрапила на варіант додаткового заробітку, який передбачав купувати завдання. Після виконання завдань кошти мали повернутися їй з відсотками. Шахраї запевняли її що це безпечна, легальна робота і вони дають повну гарантію, що після виконаних завдань вона не лише отримає кошти в обов`язковому порядку, а й поверне гроші, що були витрачені нею в процесі виконання завдань.

Після обіцянок надати кошти, вона почала сумлінне виконання вищезгаданих завдань. Час від часу, щоб вона змогла вивести зароблені гроші шахраї просили надіслати на їхній банківський рахунок шляхом вмовлять, психологічних маніпуляцій кошти і вона 17.03.2023 року переказала кошти зі свого банківського рахунку платіжної картки Приватбанку в сумі 20 100 грн. двома платіжками по 10050 грн. 00 коп. в 16:49 та в 17:48 на інший банківський рахунок платіжної картки Приватбанку невідомій їй особі, під впливом шахрайських схем.

18.10.2023 року вона звернулася в Дарницьке УП ГУНП у м. Києві із заявою, яку було зареєстровано до Журналу Єдиного Обліку за № 50908. Окрім того, 02.11.2023 року вона звернулася в Кіберполіцію, із заявою, її звернення зареєстровано за №328398 02.11.2023 року.

Працівники поліції за фактом шахрайства відкрили кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004301 від 27.10.2023 року.

Позивачка зазначила, що ані звернення до правоохоронних органів, ані звернення до банківських установ позитивних результатів не дали. Але їй вдалося знайти номер телефону особи якій вона перерахувала кошти, який належить ОСОБА_2 , остання підтвердила інформацію, що вона дійсно отримала ці кошти та повідомила, що знайшла підробіток в мережі Інтернет.

Повернути кошти відповідачка відмовилась, тому вона змушена звернутись до суду із вказаною заявою про повернення безпідставно набутих коштів.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27.03.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні просила стягнути з відповідачки ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 20100 грн. 00 коп., а також сплачений нею судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що дійсно в мережі Інтернет вона знайшла роботу, де працювала з 14 по 19 жовтня 2023 року. Кошти які їй переводила позивачка вона не брала, а отримувала 1 чи 2 відсотки від суми переказів. Згодом їй банк заблокував картки.

Вислухавши сторони, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Цивільного кодексу України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено із довідки, виданої слідчим СВ Дарницького УП ГУНП у м.Києві Лисичук Наталією, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 18.10.2023 року звернулась із заявою про вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого невстановлена досудовим розслідуванням особа вчинила шахрайські дії з використанням фішингового сайту. Дану заяву було зареєстровано до Журналу Єдиного Обліку №50908 від 18.10.2023 року, розглянуто в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань та №0004301.

Із пояснень ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надані нею о/у СКП Подільського РУП ГУНП в Одеській області вбачається, що 13.10.2023 вона вирішила знайти собі підробіток віддалену роботу. Відтак в пошуковому застосунку «Гугл» вона знайшла застосунок Rixx, де як потім зрозуміла розміщувались оголошення про роботу. Там вона знайшла оголошення про роботу та перейшла за посиланням яке було вказано у оголошенні. В подальшому вона потрапила у соціальну мережу «Телеграм», в чат до невідомої особи на ім`я «ІНФОРМАЦІЯ_3» під ніком ІНФОРМАЦІЯ_4 . В переписці з вказаної особи, остання почала її розпитувати її вік, данні, номер банківської карти, номер мобільного телефону. Також повідомила, що вони являються міжнародною компанією «Mercado libre», яка займається довго прибутковим бізнесом, а саме компанія займається прийняттям та відправкою платежів, тобто займається електронною комерцією та працюють вони офіційно, на що вона повірила, оскільки через мережу інтернет вирішила упевнитись що дійсно ця компанія існує та знайшла інформацію про дану фірму навіть у вікіпедії, що дана компанія вже давно працює на ринку. В подальшому її скерували до робочої групи, де вона мала отримувати завдання.

Після чого 14.10.2023 року їй написали у вище вказаній групі перше завдання. Смс-повідомлення було такого змісту, що їй на її рахунок надійде певний депозит та їй заборонено ними розпоряджатись або вчиняти інші дії поки не надійде дозвіл та інші вказівки куди надалі перерахувати грошові кошти з цього депозиту.

Її заробіток з депозитів складав 2%, та 1%, якщо вона переказувала грошові кошти з депозиту на інші рахунки. Якщо на її рахунку після їх вказівок залишались кошти, то вони йшли їй як відсоток заробітку, якщо надавався дозвіл, а якщо після переказів на її карті нічого не залишалось, вказані особи групи де вона перебувала докидували їй грошові кошти як і обіцяли у відсотковому відношенні.

14.10.2023року о 09:34 їй прийшов перший депозит від невідомої особи в сумі 2000 грн., які в подальшому вона за вказівкою представника їхньої робочої групи повинна була переказати іншим особам, на що вона так і зробила. Так було ще в подальшому безліч переказів на її карту та з її карти іншим невідомим особам.

16.10.2023 їй банк заблокував банківську карту через підозрілі перекази та 18.10.2023, 19.10.2023 банк заблокував інші картки.

20.10.2023 вона вирішила припинити вказану діяльність.

В подальшому 27.10.2023 о 16:30 їй зателефонувала невідома раніше жінка на ім`я ОСОБА_1 та повідомила, що з її карти 17.10.2023 знялися грошові кошти двома транзакціями по 10 000 грн., які були перераховані на її банківську карту, на що вона підтвердила дану інформацію та повідомила, що знайшла підробіток в мережі інтернет, але що це може завдати якусь шкоду іншим особам їй відомо не було.

Згідно платіжної інструкції Р24АD9503 від 17.10.2023 року о 17:48 год. ОСОБА_1 відправила зі свого рахунку № НОМЕР_2 на рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_3 грошові кошти у розмірі 10050.00 грн.

Згідно платіжної інструкції Р24АP24AD3418 від 17.10.2023 року о 16:46 год. ОСОБА_1 відправила зі свого рахунку № НОМЕР_2 на рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_3 грошові кошти у розмірі 10050.00 грн.

Згідно з статтею 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня.

Суть кондикційного зобов`язання виражається в тому, що набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого, а тому зобов`язаний не лише повернути йому майно в натурі чи відшкодувати його вартість (стаття 1213 ЦК), а й у повному обсязі компенсувати потерпілому негативні наслідки від неможливості йому користуватися майном за призначенням шляхом відшкодування всіх доходів, які набувач одержав або міг одержати від цього майна, а набувач безпідставно збагатився за рахунок потерпілого.

Отже, норми статті 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань.

Вказана правова позиція сформульована Верховним Судом у постановах: від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц (провадження № 61-1215св17), від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16 (провадження № 61-4497ск18), від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц (провадження № 61-1133св18), від 24 березня 2021 року у справі № 369/8126/17 (провадження № 61-5137св19.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

За змістом ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що ст.1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Як зазначав Верховний Суд України, норми ст.ст.1212,1213 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань. Відповідно, якщо суд встановлював наявність між сторонами договору, то визнавав застосування до таких відносин ст. 1212 неправильним (постанова від 14.10.2014 у справі №3-129гс14, постанова від 25.02.2015 у справі №3-11гс15, постанова від 02.02.2016 у справі №6-3090цс15 та ін.).

Водночас у постанові Верховного Суду України від 02.02.2016 у справі №6-3090цс15, суд відзначив, що конструкція ст.1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм гл.83, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише у момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Так, судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 було здійснено переказ грошових коштів зі свого рахунку № НОМЕР_2 на рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_3 на загальну суму 20100,00 грн.

Як судом встановлено, вказані вище грошові кошти в сумі 20100,00 грн. були перераховані позивачем на рахунок відповідача, з яким у позивача відсутні будь-які договірні відносини, відповідач не здійснював продажу ніякого товару позивачу, інших домовленостей між сторонами з приводу перерахування коштів не було, що свідчить про безпідставність отримання відповідачкою вказаних коштів.

Відповідачем в судовому засіданні не наведено жодної підстави та мети для отримання грошових коштів позивача, тобто відповідач набув ці грошові кошти без відповідної правової підстави.

Відповідачем в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами не отримання коштів від позивача, не наведено жодної підстави на отримання цих коштів, натомість згідно письмових матеріалів справи судом встановлено, що позивач здійснила перерахування грошових коштів саме на рахунок відповідача двома транзакціями, в загальній сумі 20100,00 грн. без відповідної на те правової підстави, тобто безпідставно.

Оскільки судом встановлено наявність трьох умов: а) набуття майна відповідачем, б) набуття за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть у відповідача правової підстави для набуття майна позивача, тому у відповідача виникло зобов`язання з повернененя безпідставного набуття майна, та до даних правовідносин може бути застосована норма ст.1212 ЦК України.

Оскільки судом встановлено, що відповідачем були безпідставно отримані гроші кошти в сумі 20100,00 грн. від позивача, тому слід стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 вказані грошові кошти.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 293 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПРИВАТ БАНК», АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УНІВЕРСАЛ БАНК» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 20100 (двадцять тисяч сто) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Г.В.Павловська

Повне судове рішення складено 28.10.2024 року.