06.03.2024 Справа № 363/3598/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Бобрової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 05.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис №15884 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Дінеро» заборгованості у розмірі 20 398,00 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис №15884 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. від 05.07.2021 року, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню в зв`язку з порушенням нотаріусом порядку вчинення оспорюваного виконавчого напису. Приватним нотаріусом не перевірено безспірність заборгованості, кредитний договір, який був наданий нотаріусу, не був посвідчений нотаріально. Таким чином, виконавчий напис №15884 є безпідставним, незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки його було вчинено з порушенням порядку вчинення та статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат».

10.07.2023 року ухвалою суду відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро», в судове засідання не з`явився, до суду направив письмові пояснення згідно яких просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено у відповідності до статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат».

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О.,в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

05.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., винесено виконавчий напис №15884, на підставі якого, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Дінеро» заборгованість, що виникла за кредитним договором №AG5318225 від 07.02.2020 року, загальна сума заборгованості складає 20 398,00 грн.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 21.09.2021 року приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала О.О., відкрито виконавче провадження №66893221 про примусове виконання виконавчого напису №15884 виданого 05.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Дінеро» заборгованість за період з 09.03.2020 року по 11.03.2021 року, загальна сума заборгованості 20 398,00 грн.

Відповідно ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу II «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року.

Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.

Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (чистина 2 статті 87 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу II «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 року у справі №645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) зазначила, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Згідно із пунктом 1 Переліку №1172, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Верховний Суд у постанові від 15.11.2021 року у справі №564/3048/20 (провадження №61- 15087св21) дійшов висновку про те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком №1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 27.03.2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19) для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Отже, суд приходить до висновку, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису порушив процедуру його вчинення, а також не переконався щодо існування безспірної заборгованості, чим порушив норми ст.87 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, оскільки, у суму заборгованості входить тіло кредиту та заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В свою чергу, відповідачем та третьою особою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. не надано доказів на спростування доводів позивача, щодо існування у ОСОБА_1 безспірної заборгованості за кредитним договором №AG5318225 від 07.02.2020 року.

За таких обставин та враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання, є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки виконавчий напис вчинено з порушенням ст.87 Закону України «Про нотаріат».

Крім того, згідно із положенням ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Виходячи зі змісту положень ч.3 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч.1 ст.901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України вбачається, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

05.06.2023 року між адвокатом Таран Л.М. та ОСОБА_1 укладено договір №01/23 про надання правничої допомоги згідно якого, предметом надання правової допомоги є визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 05.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстрований в реєстрі за №15884 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дінеро» заборгованості за кредитним договором №AG5318225 від 07.02.2020 року у загальній сумі 20 398,00 грн.

Як вбачається з попереднього розрахунку суми судових витрат за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Дінеро» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, винагорода за підготовку і подання позовної заяви 6 000,00 грн., участь у судовому засіданні 3 000,00 грн.

Згідно до копії квитанції до прибуткового касового ордера №01/23 від 07.06.2023 року ОСОБА_1 оплатив 6 000,00 грн. за договором №01/23 про надання правничої допомоги.

Крім того, згідно до копії квитанції до прибуткового касового ордера №01/23 від 25.09.2023 року ОСОБА_1 оплатив 1 500,000 грн. за договором №01/23 про надання правничої допомоги.

Отже, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 6 000,00 грн. за підготовку і подання позовної заяви. Витрати на правничу допомогу за участь адвоката у содовому засіданні у розмірі 3 000,00 грн. не підлягають задоволенню, оскільки адвокат в судові засідання не з`являлась, подавши до суду відповідну заяву про розгляд справи у її відсутність.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені у вигляді судового збору.

Керуючись статтями 50, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», статтями 4, 12, 13, 77, 81, 141, 200, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 05.07.2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за №15884, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» 20 398,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» на користь держави 1 073,60 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» (, 03035, м. Київ, вул. Сукирова, 3-А).

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович (02068, м. Київ, пр. Григоренка, 15 прим.3).

Суддя О.Д. Рудюк