КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/772/22
Провадження № 2-з/947/395/24
УХВАЛА

22.05.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі - Матвієвої А.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про витребування доказів по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання договорів купівлі-продажу недійсними,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді в порядку загального позовного провадження перебуває вищевказана цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання договорів купівлі-продажу недійсними.

21.05.2024 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, за вх. №31873/24.

У відповідності до вказаного клопотання представником позивача заявлено до витребування від Обслуговуючого кооперативу «Україна-Сервіс» у житловому кооперативі «Дружній» оригінали заяв ОСОБА_1 , які містять підпис заявника від 10.01.2019 року, 06.02.2019 року, 18.03.2019 року, 26.04.2019 року, 11.10.2019 року, 19.10.2019 року, 20.12.2019 року, які вільні зразки почерку та підпису при проведенні судово-почеркознавчої експертизи.

В обґрунтування клопотання представник посилається на необхідність вказаних доказів з метою отримання оригіналів документів, які містять підпис ОСОБА_1 , на виконання клопотання експерта та які можуть бути використані як вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_1 в рамках проведення судово-почеркознавчої експертизи, призначеної ухвалою суду від 29.01.2024 року.

У підготовчому судовому засіданні 22.05.2024 року представник позивача підтримав вказане клопотання та просив суд задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаного клопотання.

Інші учасники справи до підготовчого судового засідання не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши подане до суду клопотання, оглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1,2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, кірм випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Призначення експертизи є одним із способів доказування по справі.

Згідно з частиною першою статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. (ч.1 ст. 104 ЦПК України).

Судом встановлено, 29.01.2024 року Київським районним судом міста Одеси за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 призначено по справі проведення судово-почеркознавчої експертизи, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Ухвала суду набрала законної сили.

У відповідності до ч.1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Судове рішення (постанова, ухвала) це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов`язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов`язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов`язаної особи та обов`язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов`язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов`язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов`язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Судове рішення, по суті, є документом органу влади й містить у собі державно-владне, індивідуально-конкретне розпорядження щодо застосування норм права за встановленими у судовому засіданні фактами і правовідносинами. Європейською практикою стабільність судового рішення сприймається як один зі складників принципу правової певності (визначеності). Саме в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Брумареску проти Румунії» зазначено, що принцип правової визначеності вимагає, щоб судове рішення, в якому певне питання одержало остаточне вирішення, не ставилося під сумнів. Крім того, принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання, зокрема, учасники правовідносин повинні мати можливість у розумних межах передбачити наслідки своєї поведінки та бути впевненими у незмінності свого статусу, кола прав та обов`язків. До того ж у своїй практиці Суд неодноразово підкреслював потребу в забезпеченні державою умов для реалізації остаточного судового рішення. Право на виконання судового рішення розглядається як складова права на судовий захист.

Отже, ухвала суду від 29.01.2024 року про призначення судово-почеркознавчої експертизи, набрала законної сили і підлягає обов`язковому виконанню, висновки за наслідком проведення якої будуть сприяти повному, всебічному та об`єктивному розгляду справи.

Разом з тим, зазначена ухвала не виконана експертною установою, матеріали справи повернуті до суду, з підстав необхідності у тому числі надати вільні зразки підпису і почерку ОСОБА_1 у відповідності до клопотання експерта за №24-1133 від 07.03.2024 року.

Статтею 107 ЦПК України передбачено, що матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.

Експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи, розголошувати відомості, що стали йому відомі у зв`язку з проведенням експертизи, або повідомляти будь-кому, крім суду та учасника справи, на замовлення якого проводилася експертиза, про її результати.

Призначений судом експерт не має права спілкуватися з учасниками судового процесу поза межами судового засідання, крім випадків вчинення інших дій, безпосередньо пов`язаних із проведенням експертизи.

При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів.

Частиною 1 статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У відповідності до п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість зокрема сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Приймаючи викладене, суд зазначає, що для виконання клопотання експерта за №24-1133 від 07.03.2024 року наявна необхідність у зборі вільних зразків почерку та підпису ОСОБА_1 .

Поряд з цим, розглядаючи заявлене клопотання, судом враховується, що у відповідності до вимог науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 (в редакції наказу МЮУ від 26.12.2012 року №1950/5), зокрема п.п.1.3, 1.4 для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.

Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (літерні та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження у справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов`язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку та (або) підпису, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов`язані з обставинами цієї справи або виконані після відкриття провадження у справі та є як пов`язаними зі справою, так і не пов`язаними з її обставинами; експериментальні зразки почерку та (або) підпису, що виконані за завданням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у зв`язку з призначенням такої експертизи.

У разі неможливості пред`явити зазначені зразки (смерть виконавця, від`їзд тощо) як зразки слід надавати документи або інші папери, на яких рукописні тексти (підписи) достовірно виконані особою, щодо якої ставиться питання з ідентифікації її як виконавця досліджуваного рукопису (наприклад, заяву про отримання паспорта (форма № 1), паспорт, різного роду посвідчення, на яких є власноручний підпис, тощо).

Таким чином, вільні зразки підпису/почерку позивачки мають міститися в документах, достовірно виконаних нею, зокрема офіційно завірені.

Представник позивача стверджуючи, що у Обслуговуючому кооперативі «Україна-Сервіс» у житловому кооперативі «Дружній» наявні оригінали заяв ОСОБА_1 , які містять підпис заявника від 10.01.2019 року, 06.02.2019 року, 18.03.2019 року, 26.04.2019 року, 11.10.2019 року, 19.10.2019 року, 20.12.2019 року, які містять підпис позивачки, надав до суду копії вищевказаних заяв, як такі що надані ОК «Україна-Сервіс», на виконання адвокатського запиту представника, на підтвердження наявності оригіналів цих заяв.

Поряд з цим, з поданих до суду копій заяв вбачається, що вони не містять вхідних номерів на підтвердження офіційного їх отримання ОК «Україна-Сервіс», ні будь-яких інших ідентифікаторів на підтвердження їх реєстрації в організації, як і відсутня інформація що вказані заяви були складені та підписані ОСОБА_1 саме в присутності уповноваженої особи, за наслідком чого суд позбавлений можливості пересвідчитись в достовірності, що дані заяви складені і підписані саме ОСОБА_1 .

За наслідком чого, суд вважає відсутніми підстави для витребування вищевказаних доказів, приймаючи не можливість їх використання в якості вільних зразків підпису і почерку ОСОБА_1 .

Крім того, суд зазначає, що представником позивача у підготовчому судовому засіданні 29.11.2023 року вже заявлялось клопотання про приєднання вказаних документів в якості вільних зразків підпису і почерку ОСОБА_1 , у задоволення якого судом 29.11.2023 року було відмовлено, оскільки подані до суду документи не можуть бути використані в якості вільних зразків.

На підставі викладеного, суд вважає, що клопотання представника позивача про витребування доказів є необґрунтованим та підлягає залишенню без задоволення.

Одночасно судом враховується, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992р.).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Керуючись ст. 84 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про витребування доказів по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання договорів купівлі-продажу недійсними залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий Калініченко Л. В.