Справа №295/2962/24
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

12 березня 2024 року

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Воробйова Т.А.,

вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі

за позовною заявою ОСОБА_1

до Житомирської міської ради

про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить встановити факт постійного спільного проживання його та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на дату її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ним право власності в порядку спадкування після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 68/200 ідеальних часток квартири АДРЕСА_1 .

У подальшому від позивача до суду надійшла заява про долучення до позову додаткових документів.

Дана позовна заява повинна бути залишена без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Статтями 175, 177 ЦПК України встановлено обов`язкові вимоги до змісту та форми позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Відповідно до ч.1 ст.175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Пунктом 5 частини 3 статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною 5 статті 177 ЦПК України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Позивач вказує, що його бабуся ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіла належну їй частину (68/200 ід.ч.) позивачу та його рідному брату ОСОБА_3 в рівних частках кожному.

Після смерті бабусі позивач звертався до Другої житомирської державної нотаріальної контори (спадкова справа №139/2010, заведена 16.03.2010), однак заяви про прийняття спадщини не подав, оскільки вважав, що фактично вступив у спадщину, так як постійно спільно проживав у квартирі з бабусею ОСОБА_2 на момент її смерті.

Брат позивача ОСОБА_3 до нотаріальної контори не звертався, будь-яких дій, спрямованих на фактичне прийняття спадщини шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, не вчинив, та ІНФОРМАЦІЯ_2 брат позивача помер.

Отже, за змістом позову і доданих до нього документів, померла ОСОБА_2 заповіла належні їй 68/200 ідеальних часток квартири АДРЕСА_1 позивачу та його брату ОСОБА_3 , який у спадщину не вступив та помер.

Позивач просить визнати за ним право власності на зазначену частини квартири у порядку спадкування після ОСОБА_2 , однак після її смерті спадкоємцем такого майна був не лише позивач, а і його брат. При цьому, у позові відсутні посилання на докази про те, що позивач є спадкоємцем померлого ОСОБА_3 , а також на докази щодо кола спадкоємців ОСОБА_3 , прав та інтересів яких може стосуватися судове рішення у даній справі, та до позову такі докази не долучені.

Позивач також просить встановити факт постійного спільного проживання його та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на дату її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак у позові відсутнє посилання на докази, які підтверджують зазначені обставини, та до позову такі докази не долучені.

Крім того, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 та ч.2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки.

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Позивач просить встановити факт постійного спільного проживання його та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати за ним право власності в порядку спадкування після ОСОБА_2 на 68/200 ідеальних часток квартири АДРЕСА_1 .

Однак, у позові позивач не зазначає, які юридичні наслідки породжує для нього встановлення факту його постійного спільного проживання з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме з виникненням, зміною або припиненням яких особистих чи майнових прав пов`язане встановлення такого факту.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду в справах №336/709/18-ц від 07.11.2018, №303/1816/17 від 23.12.2019, в яких, зокрема, зазначено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Отже, передумовою для звернення особи до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є наявність відмови нотаріуса в оформленні спадщини, оскільки постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами.

Проте позивачем до позовної заяви не додано постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Додана до позовної заяви копія роз`яснення приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. в силу закону не може собою підміняти постанову, яку він відповідно до приписів закону зобов`язаний винести, у разі відсутності правових підстав для відмови у вчиненні нотаріальних дій.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України якщо заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, її необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Житомирської міської ради про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків упродовж 7 (семи) днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали надіслати позивачу.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Воробйова