Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/20/21
Провадження № 2/382/15/24
РІШЕННЯ

Іменем України

09 травня 2024 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

за участю секретаря Русу В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яготин Київської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Яготинського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовом до Яготинського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) про стягнення коштів, відповідно до вимог якого просив:стягнути з відповідача суму незаконно отриманих коштів в сумі 43592,27 грн.

Позов обгрунтовано тим, що між Яготинським районним територіальним центром соціального обслуговування - далі Відповідач та ОСОБА_1 - в подальшому Позивач, 03 січня 2020 року укладено договір про утримання непрацездатної громадянки ОСОБА_2 .

За даним договором сторони домовились, що Відповідач забезпечує проживання соціально побутове обслуговування непрацездатної громадянки (п.1 договору).

Відповідно до п. 2.3 з яким перекликається п. 3.3 Договору Замовник зобов`язується здійснювати оплату вартості наданих послуг, згідно рахунку вартості витрат.

Терцентр не надав жодного рахунку вартості витрат та акту виконаних робіт (послуг), що взагалі унеможливлює сплату вартості останніх.

Незважаючи на це позивач був змушений сплачувати кошти на утримання підопічної ОСОБА_2 в сумі, що підтверджується копіями банківських квитанцій.

Кошти були сплачені, відповідно до вимог Відповідача, без надання рахунків вартості витрат на сплату та без достатніх правових підстав.

Так, кошти сплачувались: по квитанції №55 від 10.01.2020 року - 400 гривень, по квитанції № 56 від 10.01. 2020 року - 6200 гривень, по квитанції №61 від 31.01.2020 року про - 2000 гривень, по квитанції №46 від 11.02. 2020 року - 4800 гривень., по квитанції №12 від 04.03. 2020 року - 2000 гривень. по квитанції№101 від11.03.2020 року 4380 гривень, по квитанції №0.0..1 від 29.05.2020 року - 2600гривень, по квитанції №0.0..1 від 19.06.2020 року - 1769 гривень, по квитанції №0.0..1 від 29.04.2020 року - 3570 гривень, по квитанції № 0.0..1 від 02.07.2020 року -2000 гривень, по квитанції №0.0..1 від 13.04.2020 року - 2530 гривень. Всього: 32 249 гривень ( Тридцять дві тисячі двісті сорок дев`ять гривень).

Перераховано Відповідачу Пенсійним фондом України 75% пенсії ОСОБА_2 . Січень 2020 року - 1640,31грн., лютий 2020 року - 1640,31грн., березень 2020 року - 160.31грн, квітень 2020 року - 2390, 78грн., травень 2020 року - 2015, 78грн., червень 2020 року - 2015, 78грн. Всього; 11343, 27 грн. ( Одинадцять тисяч триста сорок три гривні 27 коп.)

За період знаходження в Терцентрі сплачено: 32 249 + 11343,27 = 43 592, 27грн. ( Сорок три тисячі п`ятсот дев`яносто дві гривні 27 коп.)

Рішенням від 27.07.2020 року підопічна переведена на державне утримання з 02.07.2020 року.

Таке рішення кореспондується з постановою КМУ від 29.12 2009 року №1417 «Деякі питання діяльності територіальних центрів соціального обслуговування» (п. 7.1) де зазначено: У виняткових випадках громадяни, що мають рідних, які повинні забезпечити їм догляді допомогу, можуть звільнятися відплати за надання соціальних послуг в структурних підрозділах територіального центру в разі, коли такі рідні належать до малозабезпечених і отримують державну соціальну допомогу в установленому законодавством порядку, залежні від психоактивних речовин, алкоголю, перебувають у місцях позбавлення волі тощо.

Для цього місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що утворив територіальний центр, самостійно або через утворену ним комісію приймає рішення (розпорядження) про звільнення громадян, що мають рідних, які повинні забезпечити їм і допомогу, від зазначеної плати.

З моменту укладання договору та на час прийняття рішення Відповідачем від 27.07.2020 року правовий статус як підопічної так і Позивача не змінювався.

Таким чином, у Відповідача існували підстави для звільнення Позивача від сплати коштів не тільки з 02 липня 2020 року але й з моменту знаходження підопічної в закладі - З 01 січня 2020 року.

Позивачем неодноразово подавались клопотання про переведення ОСОБА_2 на безоплатне (з моєї сторони) утримання та клопотання про надання розрахунку наданих послуг та матеріалів. Проте жодного разу Відповідач обґрунтованої відповіді не надав.

Отже, сплачені кошти є незаконно набутим майном, та підлягають поверненню.

Ухвалою судді Яготинського районного суду Київської області від 13.01.2021 року відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень.

27.01.2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив, котрий обгрунтовано тим, що повне невизнання позовних вимог і заперечення проти позову Яготинським районним територіальним центром соціального обслуговування обґрунтовуються наступними доводами, аргументами і обставинами:

Так, згідно договору на утримання непрацездатної громадянки ОСОБА_2 від 03 січня 2020 року, відповідач узяв на себе зобов`язання надати матері позивача проживання, соціально-побутове обслуговування, а також належне медичне обслуговування, а на позивача поклався обов`язок з відшкодування витрат на її утримання.

Згідно із ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом положень ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, ш;о звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Аналогічні приписи містить і ст. 193 ГК України.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Однак, згідно статей 638, 639 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

В свою чергу, відповідно до частини 8 статті 181 Господарського кодексу України, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся); якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Таким чином, непогодження сторонами істотних умов договору може бути лише підставою для визнання договору неукладеним.

Втім, визнання договору неукладеним може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками його виконання сторонами', якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону.

Вказаної правової позиції дійщов Верховний Суд України у постановах від 23.09.2015 р. у справі № 3-502гс15; від 20.04.2016 р. у справі № 3-287гс16; від 06.07.2016р. у справі № 3-436гс16.

Крім того, визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору в разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх його істотних умов, а не за наслідками виконання договору сторонами.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2011 р. у справі № 3-58гс11.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, інщими нормативно- правовими актами щодо окремих видів договорів

Статтею 180 Господарського кодексу України передбачено, що істотними умовами, є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного килу, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Підстави для зміни або розірвання договору унормовані ст. 651 ЦК України, за приписами якої зміна або розірвання договору допускається лище за згодою сторін, якщо інще не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за ріщенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порущення договору другою стороною та в інщих випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порущення стороною договору, коли внаслідок завданої цим щкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абз. 2 ч. 2 ст. 651 ЦК України).

Тобто, йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, яісий не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13: «Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати).(Постанова ВГСУ від 22 лютого 2017 р., справа №922/1720/16, ЄДРСРУ № 64916309; та від 06 лютого 2017р., справа №909/932/15, ЄДРСРУ№ 64621002).

Отже, укладеність договору характеризується досягненням сторонами згоди по всім істотним умовам договору, зокрема: 1) предмету, ціні та строкам дії договору; 2) умовам, що визначені діючим законодавством як істотні; 3)умовам, що є необхідними для договорів даного виду; 4)умовам, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В свою чергу, правовий спір між сторонами правочину щодо визнання договору неукладеним, може мати місце лише на стадії укладення договору, а не за наслідками його виконання сторонами.

В разі, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його (договору, правочину) вимогам закону.

Проте, в аналогічних ситуаціях є й протилежна практика. Так, у постанові ВСУ від 10.02.2009 у справі № 10/33/08 суд дійшов висновку, що, якщо буде доведено, що спірний договір його сторонами виконується, то це не дає підстав вважати цей договір неукладеним. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин ч. 8 ст. 181 ГК України, відповідно до приписів якої визначення договору як неукладеного (такого, що не відбувся) може бути на стадії укладання господарського договору, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов, а не за наслідками виконання договору сторонами.

Таким чином спірний договір сторонами виконувався належним чином, що не дає підстав вважати його неукладеним.

Згідно з матеріалами справи фактичні дії сторін свідчать про те, що договір на утримання непрацездатної громадянки ОСОБА_2 від 03.01.2020 року було укладено.

Відповідно до інформації відділу з питань відрахування з пенсій ГУ ПФУ у Київській області від 22.01.2021 р. вбачається, що згідно заяви ОСОБА_2 від 21.07.2020 р. проводилися відрахування з пенсії на користь Яготинського районного територіального центру соціального обслуговування тільки у період з 01.08.2020 р. по 20.10.2020 р.

Тобто Яготинський РТЦСО отримував відрахування з пенсії ОСОБА_2 лише з часу прийняття Яготинською РДА рішення про переведення останньої на державне утримання.

В той час позивач полягає на стягнення коштів утриманих з пенсії ОСОБА_2 у сумі 11343 гри. 27 коп. за період з січня по червень 202 0 року. нібито перерахованих Відповідачеві Пенсійним фондом України, як її пенсійне забезпечення, що є безпідставним.

Тому, і ці вимоги не можуть бути задоволені, і підлягають відмові за недоведеністю.

Відповідно до Положення про Яготинський районний територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) (далі-територіальний центр)він є юридичною особою, бюджетною установою, який утворюється для здійснення соціального обслуговування та надання соціальних послуг громадянам, які перебувають у складних життєвих обставинах і потребують сторонньої допомоги, за місцем проживання, в умовах стаціонарного, тимчасового або денного перебування. Основними завданнями центру в т.ч. є забезпечення якіеного соціального обслуговування та надання соціальних послуг згідно переліку, затвердженого Постановою КМУ від 29.12.2009 року №1417.

У відповідності до п. 7 Переліку соціальних послуг територіальний центр може надавати платні соціальні послуги (в межах наявних можливостей), визначені постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2004 р. N 12 "Про порядок надання платних соціальних послуг та затвердження їх переліку" громадянам похилого віку, інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і мають рідних, які повинні забезпечити їм догляд і допомогу. Тарифи на платні соціальні послуги встановлюються територіальним центром відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2005 Р. №268 "Про затвердження Порядку регулювання тарифів на платні соціальні послуги" і затверджуються його директором.

Відповідно до п.п.2 п.1 Типового положення про територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних пільг), затвердженого постановою КМУ №1417 від 29.12.2009 року «Про деякі питання діяльності територіальних центрів соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» (далі-Типове положення) територіальний центр утворюється для надання соціальних послуг громадянам, які перебувають у складних життєвих обставинах і потребують сторонньої допомоги, за місцем проживання, в умовах стаціонарного, тимчасового або денного перебування.

Відповідно до п.15 ч.І ст.1 Закону України «Про соціальні послуги» складні життєві обставини - обставини, що негативно впливають на життя, стан здоров`я та розвиток особи, функціонування сім`ї, які особа/сім`я не може подолати самостійно. Чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини є зокрема похилий вік, часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування.

Згідно ч. 1 ст. 13 вказаного Закону, надавачі соціальних послуг провадять свою діяльність відповідно до законодавства про соціальні послуги, на підставі установчих та інших документів, якими визначено перелік соціальних послуг та категорії осіб, яким надаються такі послуги, за умови забезпечення їх відповідності критеріям діяльності надавачів соціальних послуг, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п..2 п.4 Типового положення на надання соціальних послуг в територіальному центрі мають право: громадяни похилого віку, інваліди, хворі (з числа осіб працездатного віку на період до встановлення їм групи інвалідності, але не більш як чотири місяці), які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, визнані такими в порядку, затвердженому МОЗ.

Надання соціальних послуг громадянам, які опинилися у складних життєвих обставинах, за рахунок бюджетних коштів здійснюється, зокрема: за умови якщо їх середньомісячний сукупний дохід становить менше двох прожиткових мінімумів для відповідної категорії осіб.

Методика обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї для надання соціальних послуг прийнято Міністерством соціальної політики України лише 16 червня 2020 (Наказ МСП України № 419).

Даною Методикою встановлено порядок обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї для визначення права особи на отримання соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів.

Тобто, лише з моменту прийняття відповідної Методики стало за можливе визначити право ОСОБА_2 на отримання соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів.

На підставі викладеного, керуючись Законом України від 12 лютого 2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд», ст. 178 ЦПК України, позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що не підлягають до задоволення.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розглчду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Представник відповідача в заяві до суду просила слухати справу в її відсутність, викладене в відзиві підтримала, у задоволенні позову просила відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 уклав договір на утримання непрацездатної громадянки ОСОБА_2 у відділенні стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання - будинок "Доглянута старість" Яготинського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) на умовах оплати вартості послуг по проживанню 1 особи у відділенні стаціонарного догляду від 03.01.2020 року. За даним договором сторони домовились, що Відповідач забезпечує проживання соціально побутове обслуговування непрацездатної громадянки (п.1 договору). Відповідно до п. 2.3 з яким перекликається п. 3.3 Договору Замовник зобов`язується здійснювати оплату вартості наданих послуг, згідно рахунку вартості витрат (а.с. 7-11).

Відповідно до протоколу №4 засідання комісії з розгляду заяв громадян про звільнення від сплати за надані соціальні послуги у відділенні соціальної допомоги вома та заяв громадян про направлення їх до відділень стаціонарного догляду постійного або тимчасового проживання с. Капустинці та с. Черняхівка Яготинського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), вбачається, що задоволено прохання ОСОБА_1 про переведення гр. ОСОБА_2 на державне утримання у відділенні стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання в с. Капустинці - будинок "Доглянута старість" (а.с.12-13).

Так, кошти сплачувались: по квитанції №55 від 10.01.2020 року - 400 гривень, по квитанції № 56 від 10.01. 2020 року - 6200 гривень, по квитанції №61 від 31.01.2020 року про - 2000 гривень, по квитанції №46 від 11.02. 2020 року - 4800 гривень., по квитанції №12 від 04.03. 2020 року - 2000 гривень. по квитанції №101 від11.03.2020 року 4380 гривень, по квитанції №0.0..1 від 29.05.2020 року - 2600гривень, по квитанції №0.0..1 від 19.06.2020 року - 1769 гривень, по квитанції №0.0..1 від 29.04.2020 року - 3570 гривень, по квитанції № 0.0..1 від 02.07.2020 року -2000 гривень, по квитанції №0.0..1 від 13.04.2020 року - 2530 гривень. Всього: 32 249 гривень ( Тридцять дві тисячі двісті сорок дев`ять гривень) (а.с14-19).

27.07.2020 року листом №157 від Яготинського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) ОСОБА_1 повідомлено, що рішенням комісії згідно протоколу №4 віж 21.06.2020 року гр. ОСОБА_2 переведено на державне утримання з 02.07.2020 року (а.с.20).

Відновідно до розпорядження №02 від 08.01.2020 року направлено непрацездатну гр. ОСОБА_2 на постійне проживання у відділенні стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання - будинок "Доглянута старість" Яготинського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) на умовах оплати вартості проживання у відділенні на умовах проживання 1 особи у цьому відділенні (а.с.21).

Згідно протоколу №3 засідання комісії з розгляду заяв громадян про звільнення від сплати за надані соціальні послуги у відділенні соціальної допомоги вома та заяв громадян про направлення їх до відділень стаціонарного догляду постійного або тимчасового проживання с. Капустинці та с. Черняхівка Яготинського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) від 16.06.2020 року розглянуто заяву гр. ОСОБА_1 про звільнення від плати за надані послуги у відділенні стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання - будинок "Доглянута старість" його матері ОСОБА_2 (а.с.22-24).

Відповідно до листа від Яготинського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) №337 від 11.12.2020 року, вбачається, що на адвокатський запит від 01.12.2020 року, повідомлено про те, ща на утриманні підопічної ОСОБА_2 в період з 03.01.2020 року по 20.10.2020 року було витрачено 38724 грн. Громадянка ОСОБА_2 знаходилась у відділенні на умовах оплати вартості проживання згідно договору заключеного з гр. ОСОБА_1 , також надавались послуги та матеріали поза межами бюджетного фінансування (а.с.28-29).

Листом №85 від 12.06.2020 року від Яготинського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) гр. ОСОБА_1 було повідомлено, що додаткові послуги по обслуговуванню гр. ОСОБА_2 повинні надавати діти, оскільки вона має двох синів та договором не передбачено надавати щомісячно рахунок - фактуру та акт виконаних робіт (а.с. 32-33).

Згідно до калькуляції витрат на утримання одного постійно проживаючого в стаціонарному відділенні будинку "Доглянута старість"вбачається, що ОСОБА_2 з липня проживала 1 день сума складає 191, 29 грн. з 02 липня ОСОБА_2 переведена на державне утримання. Всього з 03.01.2020 рокук по 01.07.2020 року нараховано за проживання за контрактом 38724,29 грн. сплачено 32249 грн. (а.с. 48-51).

Відповідно до рішення №155-05-VІІІ від 21.01.2021 року "Про затвердження змін до рішення Яготинської міської ради від 14.01.2021 року №139-04-VІІІ "Про затвердження положення комунальної установи Яготинського міського територіального центру соціального обслцговування (надання соціальних послуг), було затверджено положення комунальної установи Яготинського міського територіального центру соціального обслцговування (надання соціальних послуг) (а.с. 83-86).

Відповідно до листа Яготинського міського територіального центру соціального обслцговування (надання соціальних послуг) вартість соціальної послуги стаціонарного догляду розраховується на підставі Наказу МСПУ "1186 від 07.12.2015 року "Про затвердження методичних рекомендацій розрахунку вартості соціальних послуг", та згідно наказу МСПУ №857 від 19.08.2015 року №Про затвердження мінімальних норм забезпечення предметами, матеріалами та інвентарем громаджян похолого віку, інвалідів та дітей інвалідів в ітернатних установах та територіальних центрах соціального обслуговування (надання соціальних опслуг) системи соціального захисту населення", додано калькуляцію витрат на утримання одного постійного проживаючого в стаціонарному відділені будинку "Доглянута старість" та розшифровку фактичних витрат медичних препаратів на проживаючого в будинку "Доглянута старість" с. Капустинці ОСОБА_2 за січень-жовтень 2020 року та щоденник спостереженнь за хворим і виконання призначень (а.с. 99-114).

Відповідно до листа від 12.11.2021 року від Яготинського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), вбачається, що на підопічних стаціонарного відділення, які перебувають на платній основі, бюдженті фінансування не виділяються, підставою для цього є договір на утримання непрацездатної гр. ОСОБА_2 від 03.01.2020 року укладений між територільним центром та ОСОБА_1 (а.с.127).

Згідно із ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом положень ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до п. 7 Переліку соціальних послуг територіальний центр може надавати платні соціальні послуги (в межах наявних можливостей), визначені постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2004 р. N 12 "Про порядок надання платних соціальних послуг та затвердження їх переліку" громадянам похилого віку, інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і мають рідних, які повинні забезпечити їм догляд і допомогу. Тарифи на платні соціальні послуги встановлюються територіальним центром відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2005 Р. №268 "Про затвердження Порядку регулювання тарифів на платні соціальні послуги" і затверджуються його директором.

Відповідно до п.п.2 п.1 Типового положення про територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних пільг), затвердженого постановою КМУ №1417 від 29.12.2009 року «Про деякі питання діяльності територіальних центрів соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» (далі-Типове положення) територіальний центр утворюється для надання соціальних послуг громадянам, які перебувають у складних життєвих обставинах і потребують сторонньої допомоги, за місцем проживання, в умовах стаціонарного, тимчасового або денного перебування.

Відповідно до п.15 ч.І ст.1 Закону України «Про соціальні послуги» складні життєві обставини - обставини, що негативно впливають на життя, стан здоров`я та розвиток особи, функціонування сім`ї, які особа/сім`я не може подолати самостійно. Чинники, що можуть зумовити складні життєві обставини є зокрема похилий вік, часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування.

Згідно ч. 1 ст. 13 вказаного Закону, надавачі соціальних послуг провадять свою діяльність відповідно до законодавства про соціальні послуги, на підставі установчих та інших документів, якими визначено перелік соціальних послуг та категорії осіб, яким надаються такі послуги, за умови забезпечення їх відповідності критеріям діяльності надавачів соціальних послуг, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п..2 п.4 Типового положення на надання соціальних послуг в територіальному центрі мають право: громадяни похилого віку, інваліди, хворі (з числа осіб працездатного віку на період до встановлення їм групи інвалідності, але не більш як чотири місяці), які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, визнані такими в порядку, затвердженому МОЗ.

Враховуючи вище викладене, а також той факт, що відповідно до рішення комісії згідно протоколу №4 від 21.06.2020 року гр. ОСОБА_2 переведено на державне утримання з 02.07.2020 року, а позивачем кошти сплачувались по червень 2020 року включно, про що вказує і в позові позивач, підстав для визнання договору недійсним в судовому засіданні не здобуто, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст.ст.81, 258-259, 265, 268, 279, 354, 141 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 525,629,653 ЦК України, Законом України «Про соціальні послуги», суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Яготинського районного територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) про стягнення коштів, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 22 травня 2024 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляд.

Повний текст рішення виготовлено 22 травня 2024 року.

Суддя Кисіль О.А.