П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року

м. Рівне

Справа № 570/2917/21

Провадження № 22-ц/4815/6/24

Головуючий у Рівненському районному суді

Рівненської області: суддя Гнатущенко Ю.В.

Рішення суду першої інстанції

(вступна і резолютивна частини) проголошено:

о 09 год. 42 хв. 26 липня 2022 року

у м. Рівне Рівненської області

Повний текст рішення складено: 05.08.2022

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Андрошулік І.А.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

за участі: представника ОСОБА_1 адвоката Волошина Іллі Васильовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Волошина Іллі Васильовича на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 26 липня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року в суд звернувся представник ОСОБА_1 - адвокат І.В. Волошин звернувся з позовом до ОСОБА_2 , де просив:

1) Визнати недостовірною інформацію, яку розмістив (поширив) ОСОБА_2 , а саме:

- від 30.05.2021 у соціальній інтернет-мережі Фейсбук (Facebook) за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 у загальнодоступній групі «Грушвиця Hruszwica Hrusvice» про те що «Саме таку суму щорічних податків (близько 1 500 000 гривень) з бюджету нашої громади забрали бізнес партнери ОСОБА_1 перереєструвавши в кінці минулого та на початку цього року свої компанії в інші громади»;

- від 31.05.2021 у соціальній інтернет-мережі Фейсбук (Facebook) за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 у загальнодоступній групі «Грушвиця Hruszwica Hrusvicе» про те, що «ТОВ «БК СУ-39, зараз товариство належить його бізнес-партнеру по АРМ-ЕКО»;

- від 31.05.2021 у соціальній інтернет-мережі Фейсбук (Facebook) за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 у загальнодоступній групі «Грушвиця Hruszwica Hrusvicе» про те, що «Каміни електричні К850 Smart. Близько 10 штук. 2018 рік 56 000 гривень», придбані у бізнес-партнера Романа Павловича по Арм-Еко.

2) Зобов`язати ОСОБА_2 у п`ятиденний строк після набрання судовим рішенням законної сили спростувати поширену недостовірну інформацію у такий само спосіб, яким вона була поширена, а саме шляхом опублікування спростування недостовірної інформації в соціальній інтернет-мережі Фейсбук (Facebook) у загальнодоступній групі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » про те, що поширена інформація:

- від ІНФОРМАЦІЯ_4 у соціальній інтернет-мережі ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 у загальнодоступній групі «Грушвиця Hruszwica Hrusvice» про те, що «Саме так суму щорічних податків (близько 1 500 000 гривень)» з бюджету нашої громади забрали бізнес- партнери ОСОБА_1 перереєструвавши в кінці минулого та на початку цього року свої компанії в інші громади», - є недостовірною,

- від 31.05.2021 у соціальній інтернет-мережі Фейсбук (Facebook) за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 у загальнодоступній групі «Грушвиця Hruszwica Hrusvice» про те, що «ТОВ «БК СУ-39, зараз товариство належить його бізнес-партнеру по АРМ-ЕКО», - є недостовірною,

- від 31.05.2021 о 08:43 у соціальній інтернет-мережі Фейсбук (Facebook) за відповідним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 у загальнодоступній групі «Грушвиця Hruszwica Hrusvice» про те, що «Каміни електричні К850 Smart. Близько 10 штук. 2018 рік 56 000 гривень», придбані у бізнес-партнера Романа Павловича по Арм-Еко, - є недостовірною,

та видалення недостовірної інформації з дописів, розміщених за такими посиланнями:

https://www.facebook.com/groups/908158/permalink/205478/,

https://m.www.facebook.com/groups/hrushvytsia/permalink/848657/.

3) Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100 000 грн. моральної шкоди та судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правову допомогу.

Мотивуючи вимоги, позивач вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у соціальній мережі Facebook ("Фейсбук") у загальнодоступній групі «Грушвиця Hruszwica Hrusvice» відповідачем було опубліковано (поширено) допис із заголовком «Скільки разів можна було б покосити територію навколо майданчика біля церкви в Грушвиці Першій за 1,5 мільйони гривень»? (посилання на допис: https://www.facebook.com/groups/908158/permalink/205478/).

Поширений відповідачем допис містить таку інформацію, яка доступна понад 2,5 тис. учасникам зазначеної групи,: «Саме таку суму щорічних податків (близько 1 500 000 гривень) з бюджету нашої громади забрали бізнес партнери ОСОБА_1 , перереєструвавши в кінці минулого року та на початку цього року свої компанії в інші громади.

Давайте по порядку:

ТОВ «Арм-Еко» перереєстровано 04.01.2021 року з другого поверху магазину «Білочка» в місті Рівне. Я думаю, жителям громади не потрібно пояснювати, який зв`язок між ТОВ «Арм-Еко» та ОСОБА_4 . Докази? Ось: https://opendatabot.ua/c/33001226.

ТОВ «Чорне море один» перереєстровано 04.01.2021 року з другого поверху магазину « ІНФОРМАЦІЯ_6 » у Корнинську громаду. Трішки смішно, але до 2019 року власником та керівником товариства був ОСОБА_5 , а зараз керівником є ОСОБА_6 , яка була помічницею ОСОБА_7 , коли він був депутатом міста Рівне попереднього скликання. Також ОСОБА_8 є керівником благодійного фонду «Наша мета», засновником та власником якого є ОСОБА_1 . https:opendatabot.ua/c/42629393. Якось аж занадто багато збігів.

ТОВ «ТВК Рамос» перереєстровано 24.12.2020 з Великої Омеляни в Шпанівську громаду. Одним із засновників та власників товариства є ОСОБА_9 , а ОСОБА_10 зазначав це товариство в своїх деклараціях 2016-2017 років https:opendatabot.ua/c/35717665».

Тобто ОСОБА_2 , поширюючи вказану інформацію, доводить те, що ОСОБА_1 є бізнес-партнером таких юридичних осіб: ТОВ «Арм-Еко», ТОВ «Чорне море один», ТОВ «ТВК Рамос», які, на думку відповідача, забрали з громади кошти (щорічні подачки) у розмірі приблизно 1 500 000 гривень.

Тому вважає, що ОСОБА_1 перебуває у бізнес-партнерських відносинах із указаними юридичними особами, які «забрали гроші з бюджету громади».

Також ІНФОРМАЦІЯ_7 у соціальній мережі Facebook (Фейсбук) у загальнодоступній групі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відповідачем було опубліковано (поширено) допис із заголовком « ОСОБА_11 все для села робить і нічого з цього не має» (посилання на допис

ОСОБА_12 ним допис містить таку інформацію, яка доступна понад 2,5 тис. учасникам зазначеної групи,:

«ТОВ «БКСУ-39» належить його бізнес-партнеру по Арм-ЕКО», «Підрядник ТОВ «БКСУ-39». Каміни електричні К850 Smart. Близько 10 шт. 2018 рік. 56 000 грн. Придбані у бізнес-партнера Романа Павлович по Арм-Еко».

І в цьому дописі ОСОБА_2 , поширюючи інформацію, доводить те, що ОСОБА_1 є бізнес-партнером ТОВ «Арм-Еко», який, на думку відповідача, є бізнес-партнером ТОВ «БКСУ-39».

Дану інформацію було поширено та доведено невизначеному колу осіб, а саме більше 2,5 тис. користувачів загальнодоступної групи «Грушвиця Hruszwica Hrusvice» у соціальній мережі Facebook (Фейсбук), і ці відомості позивач вважає недостовірними, які підлягають спростуванню. При цьому наводить положення ст. ст. 15, 23, 257, ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, ст. ст. 3, 32, 68 Конституції України, пункти 1, 4, 6, 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 №1.

Оскільки відповідач, поширюючи наведену інформацію у загальнодоступній групі «Грушвиця Hruszwica Hrusvice» у соціальній мережі Facebook (Фейсбук), доводив те, що ОСОБА_1 є бізнес-партнером таких юридичних осіб - ТОВ «Арм-Еко», ТОВ «Чорне море один», ТОВ «ТВК Рамос», з чим позивач не погоджувався, тому ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про спростування недостовірної інформації.

Відповідач поширив інформацію про те, що: «ТОВ «Арм-Еко» перереєстровано 04.01.2021 з другого поверху магазину «Білочка» в місті Рівне. Я думаю, жителям громади не потрібно пояснювати, який зв`язок між ТОВ «Арм-Еко» та ОСОБА_4 . Докази? Ось:https://opendatabot.ua/c/33001226», чим, на його думку, доводить наявність бізнес-партнерських зв`язків позивача із ТОВ «АРМ-ЕКО».

Вважає, що поширена ОСОБА_2 інформація є недостовірною і такою, що не відповідає дійсності. Так, з отриманої від ТОВ «АРМ-ЕКО» відповіді на адвокатський запит від 22.06.2021 №295 вбачається, що «станом на 30.05.2021 ОСОБА_1 не був бізнес-партнером ТОВ «Арм-Еко». Той факт, що відповідач покликається на інтернет-ресурс: https://opendatabot.ua/c/33001226 жодним чином не доводить наявність бізнес-партнерських зв`язків ТОВ «АРМ-ЕКО» та ОСОБА_1 , оскільки наведене посилання містить лише інформацію щодо юридичної особи ТОВ «АРМ-ЕКО» та історію зміни реєстраційної інформації.

Відомості про те, що позивач є бізнес-партнером ТОВ «АРМ-ЕКО», не відповідають дійсності, адже спростовуються відповіддю на адвокатський запит та посиланням на джерело « ІНФОРМАЦІЯ_8 », а тому вона є недостовірною.

Відповідачем поширено інформацію і про те, що "ТОВ «Чорне море один» перереєстровано 04.01.2021 з другого поверху магазину «Білочка» в Корнинську громаду. Трішки смішно, але до 2019 року власником та керівником товариства був ОСОБА_5 , а зараз керівником є ОСОБА_6 , яка була помічницею ОСОБА_7 , коли він був депутатом міста Рівне попереднього скликання. Також ОСОБА_8 є керівником благодійного фонду «Наша мета», засновником та власником якого є ОСОБА_1 . https:opendatabot.ua/c/42629393. Якось аж занадто багато збігів", яка також є недостовірною інформацією.

У відповіді на адвокатський запит ТОВ «Чорне море один» стверджує, що « ОСОБА_1 станом на 30.05.2021 не є бізнес-партнером ТОВ «Чорне море один», у жодних відносинах із вказаною особою товариство не перебувало та не перебуває. До цієї відповіді жодні документи не додаються».

Тобто поширена ОСОБА_2 інформація є такою, що не відповідає дійсності, а тому є недостовірною.

ОСОБА_2 поширив інформацію про те, що «ТОВ «ТВК «Рамос» перереєстровано 24.12.2020 з Великої Омеляни в Шпанівську громаду. Одним із засновників та власників товариства є ОСОБА_9 , а ОСОБА_10 зазначав це товариство в своїх деклараціях 2016-2017 років https:opendatabot.ua/c/35717665», жодним чином не свідчить про наявність бізнес-партнерських відносин.

У деклараціях позивача згадується ТОВ «ТВК Рамос», проте жодним чином не у контексті бізнес-партнера.

ОСОБА_1 , подаючи 31 березня 2017 року щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, займаючи посаду помічника-консультанта народного депутата України, депутата Рівненської міської ради Рівненської області станом на 31 грудня звітного року, виконав свій обов`язок щодо декларування згідно положень Закону України «Про запобігання корупції» та рішення Національного агенства з питань запобігання корупції №2 від 10.06.2016 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

Він же у розділі 2.2 "Інформація про членів сім`ї суб`єкта декларування" зазначає ОСОБА_9 членом сім`ї, яка є дружиною суб`єкта декларування. Тому всі відомості, які стосуються ОСОБА_9 , позивач був зобов`язаний зазначати, в т.ч. у розділі 8 «Корпоративні права» та розділі 9 «Юридичні особи, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є суб`єкт декларування або члени його сім`ї».

Той факт, що ОСОБА_9 станом на 31.12.2016 володіла 33,3% корпоративних прав ТОВ «ТВК Рамос» та була кінцевим бенефіціарним власником (контролером) вказаної юридичної особи абсолютно не доводить того, що ОСОБА_1 є бізнес-партнером ТОВ «ТВК Рамос», а лише свідчить про те, що оприлюднення інформації позивачем у своїй декларації було здійснено з метою неухильного дотримання норм антикорупційного законодавства, про яке було зазначено вище. Відсутність цієї інформації могла б бути розцінена відповідними правоохоронними органами як злочин у межах відповідної статті Кримінального кодексу України.

У відповіді №579 від 24.06.2021 на адвокатський запит зазначено: «У відповідь на адвокатський запит повідомляємо, що ОСОБА_1 не є учасником ТОВ «ТВК Рамос». Між ТОВ «ТВК Рамос» та ОСОБА_1 не укладалися жодні господарські та цивільно-правові договори про надання послуг, трудові контракти. Також між ТОВ «ТВК Рамос» та ОСОБА_1 не укладалися будь-якого змісту попередні договори чи договори про наміри».

Поширюючи інформацію про те, що «ТОВ «БКСУ-39» належить його бізнес-партнеру по Арм-ЕКО», «Підрядник ТОВ «БКСУ-39». Каміни електричні К850 Smart. Близько 10 шт. 2018 рік. 56000 грн. Придбані у бізнес-партнера Романа Павловича по Арм-Еко», відповідач знову доводить наявність бізнес-партнерських зв`язків позивача із ТОВ «Арм-Еко», що, на думку відповідача, є партнером також з ТОВ «БКСУ-39».

Наведене повторно спростовується відповіддю на адвокатський запит від ТОВ «Арм-Еко», про який згадувалося раніше, згідно з яким «ТОВ «Арм-Еко» не є бізнес-партнером ОСОБА_1 »

ОСОБА_2 було поширено недостовірну інформацію, яка підлягає спростуванню, оскільки дискредитує позивача через поширення відносно нього неправдивих відомостей, пов`язаних з ОСОБА_1 , які завдали та в майбутньому можуть завдати шкоди його честі, гідності та діловій репутації.

На його думку, поширена відповідачем недостовірна інформація завдала шкоди гідності позивача, адже принижує ОСОБА_1 як людину, як моральну особистість, а також його моральне ставлення до самого себе та з боку суспільства, у якому визнається цінність його особистості. Також завдано шкоди його честі, позаяк поширена недостовірна інформація негативно впливає на соціальну оцінку суспільства, яке має свої загальноприйняті уявлення про добро та зло, позитив та негатив тощо. Постраждала і його ділова репутація.

Поширена недостовірна інформація транслює бізнес-партнерський зв`язок позивача із ТОВ «Арм-Еко», ТОВ «Чорне море один», ТОВ «ТВК Рамос», які нібито забрала у громади з бюджету кошти у розмірі 1 500 000 гривень. Така недостовірна інформація висвітлює позивача у негативному світлі, що, як наслідок, призвело і до завдання йому моральної шкоди.

Зважаючи на те, що стосовно позивача була поширена інформація, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію, ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди, яку, виходячи із принципу розумності, ним визначено у 100 000 гривень і підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача.

Вважає, що він є особою, яка обіймає публічну посаду, а відповідно межа допустимої критики та обсяги поширеної інформації щодо нього є значно ширшими, адже він безпосередньо відіграє важливу роль у діяльності держави, а його безпосередні дії становлять суспільний інтерес. ОСОБА_1 є депутатом Рівненської обласної ради восьмого скликання; отримав заохочувальну відзнаку №148 від 12.04.2021 «За відданість пожежній справі»; посвідчення №34 Рівненської міської ради, згідно з яким ОСОБА_1 є депутатом Рівненської міської ради сьомого скликання; почесну грамоту від Рівненської обласної державної адміністрації від 28.08.2009 №292 «За вагомий особистий внесок у соціально-економічний розвиток Рівненщини, багаторічну самовіддану працю, активну громадську позицію з нагоди Дня підприємця»; посвідчення №188/15, видане Верховною Радою України, згідно з яким ОСОБА_1 є помічником-консультантом на громадських засадах народного депутата України Лозового А.С. (дійсне до 27.10.2019); посвідчення №КД-4513, згідно з яким ОСОБА_1 є кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі №152, висунутий політичною партією «Радикальна партія Олега Ляшка», видане головою Центральної виборчої комісії від 24.06.2019; посвідчення №443/04, видане Верховною Радою України, згідно з яким ОСОБА_1 є помічником-консультантом народного депутата Юзькової Т.Л. (дійсне до 27.10.2019); посвідчення №КД-5312, згідно з яким ОСОБА_1 є кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі №154, висунутий політичною партією «Радикальна партія Олега Ляшка», видане головою Центральної виборчої комісії від 28.04.2014; подяку від Київської міської державної адміністрації «За вагомий особистий внесок у реалізацію проектів з енергоефективності в м. Києві та активну участь у створенні Київського центру енергоефективності»; подяку від лідера Радикальної партії від 22.01.2017 «За багаторічну сумлінну працю, ініціативність, активну громадську позицію, патріотизм і любов до Батьківщини та з нагоди величного Національного свята Дня соборності України»; почесну грамоту від Грушвицької сільської ради «За сумлінну працю, активну громадянську позицію, значний особистий внесок у розбудову Грушвицької сільської ради та з нагоди 25-ї річниці незалежності України »; Почесна грамота від Рівненської обласної державної адміністрації від 08.08.2009 «За вагомий особистий внесок у соціально-економічний розвиток Рівненщини, багаторічну самовіддану працю, активну громадську позицію та з нагоди Дня підприємця». На даний час ОСОБА_1 є депутатом Рівненської обласної ради (посвідчення №VIII - 48).

Рішенням Рівненського районного суду від 26 липня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

У поданій через свого представника адвоката Волошина І.В. апеляційній скарзі позивач, вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необгрунтованим, що полягало у порушенні норм процесуального права та незастосуванні норм матеріального права, які підлягали до застосування, просив його скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Обгрунтовуючи її, зазначалося про хибність висновків суду щодо незалучення позивачем до участі у справі власника веб-сайту, який створив технологічну можливість і умови для поширення відповідачем оспорюваної інформації. Між тим, правові позиції, що висловлені Верховним Судом у постановах від 06 березня 2019 року у справі №760/2753/17, від 13 квітня 2020 року у справі №303/3794/18-ц і від 01 червня 2022 року у справі №713/1710/19, вказують про вирішення питання залучення до участі у справі власника веб-сайту з огляду на те, чи відомий автор поширеної інформації, якщо автор невідомий або неможливо встановити його особу, а також, коли інформація є анонімною і доступ до веб-сайту вільним, то належним відповідачем є власник веб-сайту. Тим більше, відповідач є адміністратором групи «Грушвиця Hruszwica Hrusvice» у соціальній мережі Facebook. Тобто вважає даний висновок суду хибним.

Крім того, переконаний, що поширена відповідачем оспорювана інформація не відповідає дійсності, спростовується письмовими відповідями на адвокатські запити та посиланнями на джерело Opendatabot, а тому є недостовірною.

Щодо моральної шкоди, то поширення ОСОБА_2 оспорюваної інформації викликає у читачів негативні враження і формує думку, яка змінює позитивне ставлення до ОСОБА_13 на негативне, що потребує чималих зусиль для відновлення репутації. Тобто розповсюджена інформація стосовно позивача є негативною, принижує його честь, гідність і дискредитує в очах суспільства. Тому вважає, що ОСОБА_2 , будучи чиним депутатом Великоомелянської сільської ради, своїм дописом навмисно намагався дисредитувати заявника з метою підірвати довіру людей до нього, аби ті припинили надавати йому свою підтримку та отримання підтримки власної позиції.

У поданому відзиві ОСОБА_2 , вважаючи оскаржуване рішення законним і обгрунтвоаним, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року провадження у справі зупинено.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 12 березня 2024 року поновлено провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Як з`ясовано судом, ОСОБА_1 є депутатом Рівненської обласної ради восьмого скликання і членом політичної партії "Радикальна партія Олега Ляшка".

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 було розміщено (поширено) у соціальній інтернет-мережі Facebook за відповідним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 у загальнодоступній групі «Грушвиця Hruszwica Hrusvice» інформацію такого змісту: «Саме таку суму щорічних податків (близько 1 500 000 гривень) з бюджету нашої громади забрали бізнес-партнери ОСОБА_1 , перереєструвавши в кінці минулого та на початку цього року свої компанії в інші громади». Також ІНФОРМАЦІЯ_5 у соціальній інтернет-мережі Facebook за відповідним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 у загальнодоступній групі «Грушвиця Hruszwica Hrusvice» відповідач розмістив (поширив) інформацію про те, що «ТОВ «БК СУ-39, зараз товариство належить його бізнес партнеру по АРМ-ЕКО». Тоді ж, тобто ІНФОРМАЦІЯ_5 , у соціальній інтернет-мережі Facebook за відповідним посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 у загальнодоступній групі «Грушвиця Hruszwica Hrusvice» ОСОБА_2 розмістив (поширив) інформацію про те, що «Каміни електричні К850 Smart. Близько 10 штук. 2018 рік 56 000 гривень», придбані у бізнес-партнера Романа Павловича по Арм-Еко.

Встановлено, що автором цих дописів є відповідач, що ним і не заперечувалося.

Вважаючи, що поширена ОСОБА_2 у соціальній інтернет-мережі Facebook інформація порушує його особисті немайнові права через її недостовірність, негативне та неправдиве висвітлення обставин життя і діяльності та, як наслідок, принижує його честь і гідність, у липні 2021 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до відповідача про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. При цьому установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Оскільки до участі у справі не залучено власника веб-сайту, на якому було опубліковано оспорювану інформацію, клопотань про заміну відповідача чи залучення як співвідповідача власника зазначеного веб-сайту, який створив технологічну можливість та умови для поширення ОСОБА_2 інформації, позивачем не заявлялося, тому позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Проте з такими висновками частково погодитися не можна.

Згідно зі ст.ст. 269, 270, 275, 277, 280, 297 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Оосбисті немйанові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немйанові права тісно пов`язані з фізичною особою. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно.

Відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Фізична особа має право на зхаист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійсню/ється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню.

Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в абз. п`ятому п. 15, пункту 19, абз. третьому-четвертому п. 21, абз. третього п. 22 своєї постанови "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27 лютого 2009 року №1, вбачається, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 471 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а аткож висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алгорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правильності. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки інстинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону України "Про друковані засоби масової інформації (прессу) в Україні", стаття 65 Закону України "Про телебачення і радіомовлення") у тому ж засобі масової інформації з метою обгрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

У статтях 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Відповідно до частини другої статті 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов`язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. При цьому фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов`язана робити посилання на таке джерело.

Приходячи до переконання про часткове задоволення апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги, що сервіс Opendatabot, на який посилався ОСОБА_2 , поширюючи оспорювану інформацію, як на джерело своєї обізнаності, - це українська компанія, що надає доступ до державних даних з основних публічних реєстрів для громадян та бізнесу. При цьому для громадян доступні сервіси сповіщень про борги та суди, перевірка даних для захисту від шахраїв, перевірка транспорту та нерухомості. На базі Opendatabot створюються різноманітні ІТ-сервіси, які дозволяють захистити компанії від рейдерських захоплень, контролювати контрагентів та турбуватися про співробітників. Отже, інформаційне джерело, на яке покликався відповідач при поширенні відомостей, є офіційним і він не був зобов`язаний перевіряти достовірність цієї інформації. Тому ОСОБА_2 не може бути притягнуто до відповідальності за поширення оспорюваної інформації.

Разом з тим позивач управі скористатися наданою йому законом можливістю на відповідь (ст. 277 ЦК України).

Окрім іншого, встановлено, що ОСОБА_1 є публічною особою, тобто межа критики його діяльності є значно ширшою, ніж у пересічної особи. При цьому він повинен сприймати висловлені стосовно нього критичні думки як належні у певному розумінні.

Так, з правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі №905/902/20, видно, що здійснення свобод, передбачених статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположених свобод, (зокрема, свободи дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів), пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Тобто з правом на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань кореспондується й обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Отже, з огляду на необхідність громадського контролю за діяльністю державних органів та посадових осіб інформація, яка розповсюджується щодо державних посадовців, публічних осіб є суспільно важливою інформацією, а обмеження щодо розповсюдження цієї інформації та межі критики та оцінки поведінки є більш ширшими ніж межі критики та оцінки поведінки пересічного громадянина.

Публічна особа, державний службовець повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у т.ч. у грубій формі, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної заінтересованості суспільства його діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу.

Публічний статус позивача та суспільний інтерес щодо його особи при виконанні ним посадових обов`язків свідчить про більш ширші межі допустимої критики стосовно нього, що узгоджується зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідною практикою Європейського суду з прав людини, Декларацією про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, яка схвалена 12 лютого 2004 року на 872 засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендаціями, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.

Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872 засіданні Комітету Міністрів Ради Європи (далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи (далі - Резолюція). Зокрема, у Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

Згідно зі статтями 3, 4, 6 Декларації політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, які вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 398/3086/19).

Щодо доводів апеляційної скарги про помилковість висновків суду попередньої інстанції з приводу незалучення до участі у справі власника веб-сайту, який створив технологічну можливість та умови для поширення відповідачем оспорюваної інформації, що було підставою для відмови у позові, то з ними колегія суддів погоджується. Так, з правової позиції Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 01 червня 2022 року у спарві №713/1710/19 (провадження №61-9016св20), видно, що відповідно до статті 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" веб-сайт сукупність даних, електронної (цифрової) інформації, інших об`єктів авторського права і (або) суміжних прав тощо, повязаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту і (або) облікового запису власника цього веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені, записів про каталоги або виклики і (або) числової адреси за Інтернет-протоколом; веб-сторінка складова частина веб-сайту, що може містити дані, електронну (цифрову) інформацію, інші об`єкти авторського права і (або) суміжних прав тощо; власник веб-сайту особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу; влансик веб-сторніки особа, яка є володільцем облікового запису, що використовуєтсья для розміщення веб-сторінки на веб-сайті, та яка управляє і (або) розміщує електронну (цифрову) інформацію в межах такої веб-сторінки. Власник веб-сайту не є власником веб-сторінки, якщо останній володіє обліковим записом, що дозволяє йому самостійно, незалежно від власника веб-сайту, розміщувати інформацію на веб-сторінці та управляти нею.

Отже, автором публікацій на персональній веб-сторінці у соціальній мережі Facebook є власник веб-сторінки, який незалежно від власника веб-сайту розміщує інформацію на веб-сторінці та управляє нею. Власник соціальної мережі Facebook не бере безпосередньої участі у розміщенні інформації власником веб-сторінки, недостовірність якої доводить позивач.

Верховний Суд у подібних справах у випадку поширення інформації через соціальні мережі не вказує на необхідність залучення власника веб-сайту як співвідповідача (постанови Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №760/2753/17, від 13 квітня 2020 року у справі №303/3794/18-ц).

З огляду на викладене та правове регулювання спростування поширеної інформації, захисту гідності та ділової репутації, викладеної в мережі Інтернет, Верховний Суд зазначає, що питання залучення до участі у справі власника веб-сайту залежить від того, чи відомий автор поширеної інформації, якщо автор невідомий або неможливо встановити його особу, а також коли інформація є анонімною і доступ до веб-сайта вільним, то належним відповідачем є власник веб-сайта.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки автор оспорюваної інформації є відомим, що визнав й сам відповідач і про що було зазначено судом в оскаржуваному рішенні, тому відсутня правова необхідність залучення до участі у справі також і власника веб-сайту. Тобто ця підстава для відмови в позові є хибною.

Як убачається, суд першої інстанції при вирішенні спірних правовідноси увагу на наведені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для зміни оскаржуваного рішення відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та незастосування норм матеріального права, які підлягали застосуванню.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Волошина Іллі Васильовича задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 26 липня 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 12.03.2024

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М.Ковальчук

С.С.Шимків