П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року м. Київ

Справа № 754/44177/21-ц

Провадження № 22-ц/824/10409/2024

Резолютивна частина постанови оголошена 10 липня 2024 року

Повний текст постанови складено 15 липня 2024 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Авєліна А.О.

сторони: позивач ОСОБА_1

відповідачі Комунальне підприємство «Київпастранс», Філія Комунального підприємства «Київпастранс» Автобусний парк №2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Цурка Наталією Олександрівною на рішення Деснянського районного суду м. Києва, ухваленого у складі судді Панченко О.М. 05 березня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 23 травня 2023 року Відповідачем - Комунальним підприємством «Київпастранс» було видано наказ № 120, відповідно до змісту якого його було звільнено на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату. Зазначає, що дізнався про існування вищезазначеного Наказу № 120 із листа КП «Київпастранс» № 053/01/02-2094 від 23 травня 2023 року, разом з тим, його не було ознайомлено під підпис і не надано копію Наказу № 120 як це передбачено КЗпП України. Так, до одержання інформації про існування Наказу № 120, 23 березня 2023 року ним був одержаний від Відповідача - Філії КП «Київпастранс» Автобусний парк № 2 документ від 20 березня 2023 року № 37/204, в якому було зазначено, що займана Позивачем посада - Заступника директора з організації безпеки дорожнього руху та надзвичайних ситуацій підлягає скороченню. В подальшому, у відповідь на запит Позивача, Відповідачем - КП «Київпастранс» листом № 053/01/02-053/01/П-127-58 від 20 квітня 2023 року було надано копії Наказів Відповідачів та перелік деяких вакантних посад станом на 18 квітня 2023 року. Також, ним було одержано від Відповідачів листи від 19 травня 2023 року із переліками деяких вакантних посад станом на 19 травня 2023 року.

Позивач не погоджується, зокрема, із вищезазначеним Наказом № 120 виходячи з наступного.

Так, документ від 20 березня 2023 року № 37/204, в якому було зазначено, що займана Позивачем посада - Заступника директора з організації безпеки дорожнього руху та надзвичайних ситуацій підлягає скороченню, був виданий Відповідачем Філією КП «Київпастранс» Автобусний парк № 2 та підписаний її директором А. Кураховським. Проте, відповідно до п.1.2. Посадової інструкції Заступника директора з організації безпеки дорожнього руху та надзвичайних ситуацій Філії КП «Київпастранс» Автобусний парк № 2, призначення на посаду та звільнення з неї. Заступника директора, здійснюється наказом генерального директора КП «Київпастранс» (далі - Підприємства) з дотриманням вимог Кодексу законів про працю України.

Крім того, в документі від 20 березня 2023 року № 37/204 Відповідачем - Філією КП «Київпастранс» Автобусний парк № 2, одночасно із попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці не запропоновано працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. До того ж, як вбачається із змісту Наказу №26 від 10 березня 2023 року Відповідача - Філії КП «Київпастранс» Автобусний парк № 2 Про вивільнення посад працівників Відповідач скоротив та вивів зі штатного розпису, в тому числі, штатну одиницю - Заступника директора з організації безпеки дорожнього руху та надзвичайних ситуацій. Вищезазначені дії Відповідача 2 є порушенням п.1.2. Посадової інструкції Заступника 2 директора з організації безпеки дорожнього руху та надзвичайних ситуацій Філії КП «Київпастранс» Автобусний парк № 2, відповідно до змісту якої, призначення на посаду та звільнення з неї, Заступника директора, здійснюється наказом генерального директора КП -«Київпастранс» (далі - Підприємства) з дотриманням вимог Кодексу законів про працю України.

Згідно Довідки про доходи №60 від 01 серпня 2022 року, заробітна плата Позивача за останні два місяці роботи складає: лютий 2022 - 21 770 грн 00 коп.; березень 2022 - 15 798 грн 80 коп. Тобто середньоденна заробітна плата за час вимушеного прогулу складає. 37 568 грн 80 коп. (21 770 грн 00 коп. + 15 798 грн 80 коп.ї / 42 робочих днів (20 робочих днів у лютому 2022 р. + 22 робочих дня у березні 2022 р.) = 894 грн 50 коп. Тож враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 звернувся до суду з наступними позовними вимогами та просить суд:

- визнати наказ Комунального підприємства «Київпастранс» № 120 від 23.05.2023 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора з організації безпеки дорожнього руху та надзвичайних ситуацій на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату незаконним та скасувати;

-поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора з організації безпеки дорожнього руху та надзвичайних ситуацій;

-стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

09 серпня 2023 року на адресу суду через засоби поштового зв`язку «Укрпошта» від представника за довіреністю КП «Київпастранс» - Тараско Т. надійшов відзив на позовну заяву. КП «Київпастранс» заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

В обґрунтування вимог позовної заяви позивачем покладено наступні аругменти, а саме:

-документ від 20.03.2023 №307/24, яким його повідомлено про скорочення виданий не уповноваженою на те особою;

-всупереч вимог чинного законодавства, йому не було запропоновано іншу роботу на тому самому підприємстві;

-наказ Автобусного парку №2 від 10.03.2023 №26 «Про вивільнення посад працівників» суперечить п.1.2 його Посадової інструкції.

Вищезазначені обставини не відповідають дійсності та спростовуються наступним.

На виконання наказу КП «Київпастранс» від 24.02.2023 №30, філією КП «Київпастранс» автобусним парком №2 було видано наказ від 10.03.2023 №26 Про вивільнення посад працівників. На момент винесення оскаржуваного наказу, дія трудового договору з Позивачем була призупинена, у зв`язку з чим, ознайомити його під розпис не було можливим. Враховуючи викладене та з метою дотримання вимог чинного законодавства, листом від 20.03.2023 №37/204 керівництво Автобусного парку №2 повідомило Позивача про те, що на підставі наказів КП «Київпастранс» від 24.02.2023 №30 та філії КП «Київпастранс» автобусного парку №2 від 10.03.2023 №26 його посада підлягає скороченню та, одночасно з повідомленням про скорочення, запропоновано з`явитись у відділ кадрів філії для ознайомлення з вакансіями. Проігнорувавши вищезазначену пропозицію керівництва автобусного парку №2 Позивач, листом від 04.04.2023 (вх. №053/01/П-127 від 11.04.2023), звернувся до КП «Київпастранс» у якому, посилаючись на лист автобусного парку №2 від 20.03.2023 №37/20, просив надати йому завірені копії наказів КП«Київпастранс» від 24.02.2023 №30 та філії КП«Київпастранс» автобусного парку №2 від 10.03.2023 №26, а також надати перелік вакансій із зазначенням окладів.

Листом від 20.04.2023 №053/01/02-053/П-127-58 КП «Київпастранс» надало Позивачу запитувані документи та інформацію. Звертає увагу суду, що до листа був доданий перелік вакансій наявних, станом на 18.04.2023, по усіх філіях та відокремлених підрозділах Підприємства. Вищевказаний лист Позивач отримав 22.04.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Також, про наявність вакансій по Підприємству, станом на 19.05.2023, Позивач був повідомлений листом КП «Київпастранс» від 19.05.2023 №053/01/02-2026 та листом Автобусного парку №2 від 19.05.2023 №053/01-37-146. У вищезазначеному листі Автобусного парку №2 було зазначено, що для відповідного переведення йому необхідно звернутись до відділу кадрів, а також, повідомлено, що у разі відсутності бажання здійснити таке переведення, 23.05.2023 його буде звільнено згідно п.1 ст.40 КЗпП України. У зв`язку з тим, що Позивач не виявив бажання бути переведеним на будь яку із запропонованих посад, наказом КП «Київпастранс» від 23.05.2023 №120-к його було звільнено у зв`язку із скороченням штату працівників (п.1 ст.40 КЗпП України) та, листом від 23.05.2023 №053/01/02-2094 запрошено на ознайомлення із зазначеним наказом.При цьому, звертає увагу суду, що підставою для винесення оскаржуваного наказу є наказ КП «Київпастранс» від 24.02.2023 №30 «Про затвердження штатних розписів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців автобусних парків №2, №5, №6, №8 з 01.03.2023 року».Для ознайомлення з вищезазначеним наазом та, відповідно, отримання його копії Позивач не з`явився. Підсумовуючи викладене, зазначає, що Підприємство, з метою дотримання прав Позивача, здійснило увесь алгоритм дій передбачений ст.492 КЗпП України, при цьому Позивач знехтував своїм правом бути працевлаштованим на Підприємстві. Окрім цього, вважає за необхідне повідомити суд, як зазначалось вище, що філія КП «Київпастранс» Автобусний парк №2, відповідно до п.4.1 Положення затвердженого наказом КП «Київпастранс» від 06.12.2019 №482 не є юридичною особою, а відтак не може бути належним Відповідачем у даній справі.

Враховуючи вищевикладене просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс», Філії Комунального підприємства «Київпастранс» Автобусний парк №2 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Цурка Н.О. подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник КП «Київпастранс» проти доводів заперечувала, посилаючись на те, що судом рішення винесено з дотриманням вимог чинного законадавства.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Цурка Н.О. підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник КП «Київпастранс» Горбач Г.В. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Встановлено, що 23 травня 2023 року Комунальним підприємством «Київпастранс» було видано наказ № 120, відповідно до змісту якого ОСОБА_1 було звільнено на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату.

Відповідно до документу Філії КП «Київпастранс» Автобусний парк №2 від 20 березня 2023 року №37/204 ОСОБА_1 було повідомлено, що згідно наказу КП «Київпастранс» №30 від 24 лютого 2023 року та наказу філії КП «Київпастранс» автобусний парк №2 від 10 березня 2023 року №26 посада заступника директора з організації безпеки дорожнього руху та надзвичайних ситуацій підлягає скороченню. ОСОБА_1 було запропоновано з`явитися у відділ кадрів автобусного парку №2 для ознайомлення з наявними вакансіями.

У відповідь на запит ОСОБА_1 від 04 квітня 2023 року про надання йому належним чином засвідчені: копію Наказу КП «Київпастранс» від 24 лютого 2023 року №30; копію Наказу Філії КП «Київпастранс» автобусний парк №2 від 10 березня 2023 року №26, а також в письмовому вигляді перелік вакантних посад із зазначенням посадових окладів - листом КП «Київпастранс» від 20 квітня 2023 року надало ОСОБА_1 відповідні копії наказів а також перелік вакантних професій у філіях, відокремлених підрозділах із зазначенням посадового окладу станом на 18 квітня 2023 року. Вказаний лист ОСОБА_1 отримав 22 квітня 2023 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до документу КП «Київпастранс» від 19 травня 2023 року ОСОБА_1 було повторно направлено перелік вакантних посад станом на 19.05.2023, так як станом на цю дату ОСОБА_1 не виявив бажання щодо переведення на іншу вакантну посаду.

З метою упорядкування організаційної структури та чисельності працівників автобусних парків №2, №5, №6, №8 відповідно до виробничих програм, транспортної роботи та з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів, затверджених на 2023 рік, відповідно до Статуту колективного підприємства, наказом КП «Київпастранс» від 24.02.2023 №30, з 01.03.2023 було затверджено штатний розпис керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців вищезазначених автобусних парків.

Відповідно до п.2 вищезазначеного наказу, було зобов`язано керівників автобусних парків №2, №5, №6, №8 та начальника управління правового та кадрового забезпечення КП «Київпастранс» скоротити відповідні посади та здійснити заходи по вивільненню працівників, які обіймають ці посади в установленому законодавством порядку.

Пунктом 1.2 Положення «Філії КП Київпастранс» Автобусний парк №2» затвердженого наказом КП «Київпастранс» від 04.04.2016 №1482 автобусний парк здійснює свою діяльність в межах прав, наданих йому Підприємством відповідно до цього положення.

Відповідно до п.4.1 Положення, автобусний парк не є юридичною особою.

Згідно п.4.2 Положення, у своїй діяльності Автопарк керується Конституцією та Законами України, постановами Верховної Ради України, рішеннями Київради, розпорядженнями Київської міської державної адміністрації, наказами КП «Київпастранс» та цим положенням.

Положеннями ст. 7 передбачено, що управління автопарком здійснює директор, який діє в межах повноважень, визначених цим Положенням та на підставі довіреності виданої Підприємством. Директор Автопарку керує діяльністю філії та організовує її діяльність.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним

і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією Україниправ і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією

і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частини другої статті 40КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті49-2КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

В пункті 19 постанови Пленуму Верховного суду України №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 р. з наступними змінами і доповненнями роз`яснено про те, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ч.1ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи був він попереджений за 2 місяці про наступне вивільнення.

З наданих відповідачем документів, встановлено, що у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема скорочення штату працівників відповідно до наказу КП «Київпастранс» від 24.02.2023 №30 «Про затвердження штатних розписів керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців автобусних парків №2, №5, №6, №8 з 01.03.2023 року», для ознайомлення з яким та отримання його копії, позивач до КП «Київпастранс» не з`явився.

Частиною 3 ст. 49-2 КЗпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Тобто, запропонована для переведення робота має відповідати професії чи спеціальності працівника, а у разі відсутності такої роботи допускається пропозиція нижчої за рівнем кваліфікації посада.

При цьому із матеріалів справи вбачається, що позивача ОСОБА_1 письмово повідомлено про наступне звільнення та одночасно направлено лист із переліком наявних вакансій із зазначенням посадового окладу станом на 18.04.2023 та 19.05.2023 року, що підтверджується повідомленням про отримання даних листів у матеріалах справи, однак Позивачем дані повідомлення були проігноровані.

Згідно із ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

В той же час посилання позивача на порушення його переважного права на залишення на роботі спростовуються положеннями ст. 42 КЗпП, де визначений перелік таких переваг.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до посадових інструкцій першого заступника директора, заступника директора з експлуатації та заступника директора з організації дорожнього руху та надзвичайних ситуацій функціональні обов`язки заступників директора дублюються. При цьому, відповідно до наказу від 29.09.2022 №197-к першого заступника директора переведено на посаду начальника відділу експлуатації, яку займає по цей час.

Відповідач обґрунтовує переважне право на залишення на роботі заступника з експлуатації транспорту ОСОБА_2 наступним чином. Останній має більший досвід роботи на підприємстві (з 2002 року), вищу освіту та на утриманні має неповнолітню дитину; виконував обов`язки першого заступника директора та заступника директора з організації безпеки дорожнього руху та надзвичайних ситуацій протягом року. В той же час, як позивач працював на підприємстві з 2016 року та є пенсійного віку. Таким чином відповідач наводить аргументи, що ОСОБА_2 має більш високу кваліфікацію та продуктивність праці.

В даному ж випадку позивачем не надано доказів на підтвердження його переважного права на залишення на роботі згідно зазначеного переліку.

Пленум Верховного Суду у п.19 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 6 листопада 1992 року роз`яснив, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, зокрема, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є доказами про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі. Таким чином, принцип доцільності під призмою ч. 1 ст.40КЗпП України передбачає свободу розсуду і розпорядження роботодавцем своїми суб`єктивними правами, виходячи з міркувань ефективного розвитку підприємства, установи, організації, що відповідає його потребам.

Правомочність роботодавця у застосуванні п. 1 ст.40 КЗпП України не може виходити за межі його повноважень, які можуть бути визначені нормативними актами чи статутом юридичної особи.

З урахуванням цього, працівник не може обгрунтовувати чи заперечувати доречність, доцільність, користь чи ефективність, для підприємства, установи, організації, змін в організації виробництва і праці, скорочення чисельності чи штату працівників. Суд перевіряє лише дотримання роботодавцем законодавства про порядок розірвання трудового договору за ч. 1 ст. 40 КЗпП України і не може обговорювати питання про доцільність проведення скорочення штату на підприємствах, в установах, організаціях, а тому при вирішенні трудового спору не може поставити це питання на обговорення і з`ясовувати думку сторін трудового спору. Тобто, яких цілей бажав досягнути роботодавець, чим він керувався при прийнятті рішення про скорочення чисельності і штату, чи можна було б уникнути скорочення працівників, в судовому порядку не доводиться роботодавцем, та не оспорюється працівником.

Щодо доводів позивача про те, що документ від 20.03.2023 р. №37/204, в якому було зазначено, що займана позивачем - ОСОБА_1 посада Заступника директора з організації безпеки дорожнього руху та надзвичайних ситуацій підлягає скороченню, був виданий Відповідачем - Філією КП «Київпастранс» Автобусний парк №2 та підписаний її директором А. Кураховським, однак до п.1.2 Посадової інструкції Заступника директора з організації безпеки дорожнього руху та надзвичайних ситуацій Філії КП «Київпастранс» Автобусний парк №2, призначення на посаду та звільнення з неї, Заступника директора, здійснюється наказом генерального директора КП «Київпастранс» з дотриманням вимог КЗпП України.

Відповідно до засвідченої копії наказу №120-к від 23.05.2023 року про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України, даний наказ підписано генеральним директором КП «Київпастранс» Д.Левченком, таким чином аргументи позивача щодо недотримання відповідачем вимог КЗпП України не знайшли свого підтвердження.

Указом ПрезидентаУкраїни від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34,38,39,41-44,53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

У подальшому, строк дії воєнного стану було продовжено.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що у період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу Законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів.

Згідно з пунктом 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 2136-ІХ главу XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

З огляду на вищевикладене, положення Закону № 2136-ІХ, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону № 2136-ІХ також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Так, відповідно до наданих доказів, що містяться у матеріалах справи, відповідачем в осбі генерального директора КП «Київпастранс» Д.Левченком, підписано наказ про звільнення ОСОБА_1 від 23.05.2023 року №120-к на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, а отже застосовано норми КЗпП України, які не суперечать Закону №2136- ІХ.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Цурка Н.О. без задоволення, а рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 268,367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383,390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Цурка Наталією Олександрівною - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна