Справа № 201/708/20
Провадження № 2/201/115/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи Друга дніпровська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шрамова Вікторія Миколаївна) про визнання заповіту від 02.08.2019р. недійсним,

ВСТАНОВИВ:

З 22.01.2020р. в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи Друга ДДНК, Приватний нотаріус ДМНО Шрамова В.М.) про визнання заповіту від 02.08.2019р. недійсним.

Ухвалою судді Федоріщева С.С. від 17.01.2020р. до подачі позову було вжиті заходи забезпечення позовних вимог (а.с. № 50-52 т. № 1).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 27.01.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження і призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні з проведенням підготовчого засідання (а.с. № 24 т. № 1).

Ухвалою суду від 19.03.2020р. по справі витребувані докази, від КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ДОР, від приватного нотаріуса ДМНО Румянцевої Т.В., а також від третіх осіб (а.с. № 95 т. № 1).

Ухвалою суду від 13.07.2020р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати у відповідності до ст. 353 ЦПК України) представнику позивачки відмовлено у залученні в якості третьої особи приватного нотаріуса ДМНО Румянцевої Т.В., оскільки позовних вимог стосовно заповіту від 27.09.2002р. позивачкою не заявлено (а.с.№ 155-156, 160 т. № 1).

Ухвалою суду від 16.11.2020р. провадження у справі було зупинене у зв`язку з призначенням по справі судової почеркознавчої експертизи, проведення якої було доручено судовому експерту ДНДІСЕ та призначенням судової посмертної комплексної психолого-психіатричної експертизи із залученням експертів психологів, проведення якої було доручено судовим експертам КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР (а.с. № 203-205 т. №1).

16.04.2021р. до суду надійшов висновок експертів за результатами проведення ДНДІСЕ комісійної судової почеркознавчої експертизи (а.с. № 226-229 т. № 1).

Ухвалою суду від 30.09.2021р., у зв`язку з неможливістю проведення посмертної комплексної психолого-психіатричної експертизи КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР, була призначена змінена експертна установа та проведення судової посмертної комплексної психолого-психіатричної експертизи доручено судовим експертам ДУ «Науково-дослідного інституту психіатрії МОЗ України» (а.с. № 261-262 т. № 1).

Ухвалою суду від 27.01.2022р. було поновлено провадження у справі задля витребування доказів та допиту свідків на виконання клопотання експертів ДУ «Науково-дослідного інституту психіатрії МОЗ України» (а.с. № 10-11 т. № 2).

Цією ухвалою суду були витребувані докази: від Комунального підприємства «Дніпропетровський обласний клінічний центр кардіології та кардіохірургії» Дніпропетровської обласної ради ; від Державного закладу «Спеціалізована багатопрофільна лікарня № 1» МОЗ України; від Комунального підприємства «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» Дніпропетровської обласної ради.

Свідки у справі допитані 12.07.2022р. та 28.07.2022р. за клопотаннями експертів Ревенок О.А., Олійник О.П., ОСОБА_3 від 16.11.2021р. на стадії підготовчого провадження, про що постановлена була ухвала від 27.01.2022р. (а.с. № 1-2, 10-11, 85-86, 96-98 т. № 2).

09.01.2024р. до суду надійшов висновок судової посмертної комплексної психолого-психіатричної експертизи, складений Державною установою «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (до перейменування ДУ «Науково-дослідного інституту психіатрії МОЗ України») (а.с № 127, 115-125т. № 2).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 17.01.2024р. було поновлено провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання (а.с. № 128 т. № 2).

Підготовче засідання у справі у відповідності до положень ст. 197 та п.3 ч.2 ст. 200 ЦПК України проведено 12.04.2024р., під час якого ухвалою суду (постановлена без виходу до нарадчої кімнати у відповідності до ст. 353 ЦПК України) було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивачки адвоката Круглого В.В. від 19.03.2024р. про виклик експертів (а.с. № 159 т. № 2), оскільки адвокатом не було наведено обґрунтованих підстав для виклику експертів в судове засідання та їх допиту (а.с. № 177 т. № 2).

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки адвокат Круглий В.В. (діє на підставі ордеру від 21.01.2020р. а.с. № 23 т. № 1) посилався на те, що 02.08.2019р., в момент, коли був складений та нотаріально посвідчений заповіт від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_2 (племінниці), Зв ОСОБА_5 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, оскільки хворіла, зокрема, перенесла і інфаркт. Представник позивачки зазначав, що у 2002р. та 2015р. Зв ОСОБА_5 складала інші заповіти, а саме на ім`я онуки позивачки по справі. Отже, на думку позивачки, яку виловлював по тексту позову адвокат, бабуся позивачки не мала наміру, не могла та не підписувала заповіт 02.08.2019р. та не визначала спадкоємцем усього належного їй майна відповідачку ОСОБА_2 , підпис в цьому заповіті міг бути виконаний іншою особою або під час виконання підпису Зв ОСОБА_5 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Посилаючись на положення ст.ст. 16, 202, 215, ч.1 ст. 225, ч.2 ст. 1257 ЦК України, представник позивачки просив задовольнити позовні вимоги та визнати недійсним заповіт, посвідчений 02.08.2019р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамовою В.М., номер якого у Спадковому реєстрі 64555084, заповідачем у якому вказано ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с. № 4-7 т. № 1).

Відповідачка позовні вимоги не визнала та у відповідності до ст. 178 ЦПК України 06.05.2020р. подала суду відзив на позов, по тесту якого зазначала, що Зв ОСОБА_5 є бабусею позивачки та тіткою відповідачки. Втім, оскільки позивачка останні роки не допомагала бабусі, не піклувалася про неї, через що остання ображалася, то вона змінила своє рішення і склала заповіт на ім`я племінниці відповідачки по справі. Крім того, відповідачка звертала увагу суду на те що позивачка по тексту позову пише про начебто перенесений бабусею інфаркт, тоді як насправді, інфаркту не було, остання лише перебувала на стаціонарному лікуванні у ДЗ «СБЛ № 1 МОЗ України» у період з 16.07.2019р. по 24.07.2019р. з іншим діагнозом. Відповідачка стверджувала, що її тітка Зв ОСОБА_5 у день складання заповіту 02.08.2019р. добре розуміла, що відбувається, повністю усвідомлювала свої дії. Твердження позивачки про те, що заповіт від імені бабусі підписала інша особа, оскільки та не могла його підписати власноруч, ґрунтуються на припущеннях, нічим не підтверджені (а.с. № 106-107 т. № 1).

У зв`язку з викладеним просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Правом подачі відповіді на відзив позивачка не скористалася.

В судове засідання 21.05.2024р. сторони (їх представники) не з`явилися, про дату розгляду справи були повідомлені належним чином, у справі наявні підтвердження (а.с. № 187-191 т.№ 2).

Представник позивачки адвокат Круглий В.В. 21.05.2024р. на е/пошту суду надіслав заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за його відсутності з урахуванням поданої 20.05.2024р. представником відповідачки заяви про розгляд справи за її відсутності. В цій заяві представник позивачки також звертав увагу суду на те, що висновок експерта для суду не є обов`язковим та оцінюється у сукупності з усіма доказами, вважав, що слід допитати експертів (а.с. № 192-193 т. № 2).

Представник відповідачки адвокат Опара Г.В. (діє на підставі ордеру від 10.02.2020р. а.с. № 91 зв.ст. т. № 1) в заяві від 20.05.2024р., яка надійшла до канцелярії суду, просила відмовити у задоволенні позовних вимог з урахуванням їх письмової позиції, а також розглянути справу за її відсутності, оскільки вона зайнята в іншій справі в Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська (а.с. № 186 т. № 2).

Треті особі - приватний нотаріус ДМНО Шрамова В.М. та представник Другої ДДНК ні в підготовчі, ні в судові засідання по справі, не з`являлися, про дати розгляду справи повідомлялися належним чином, у справі наявні підтвердження. Своїми листами завідувачка Другої ДДНК просила суд розглядати справу за відсутності їх представника (а.с. № 6, 166, 187, 243 т. № 1, а.с. № 22, 60, 62, 102 т. № 2).

Приватний нотаріус - ДМНО Шрамова В.М. про причини неявки суд не сповістила, скористалася правом у відповідності до положень ст. 181 ЦПК України подати письмові пояснення від 06.10.2020р., по тексту яких зазначала, що вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки у період складання заповіту заповідач повністю усвідомлювала значення своїх дій та могла повноцінно керувати ними, її волевиявлення було вільним і відповідало її волі, приватним нотаріусом було виконано усі передбачені законодавством вимоги при посвідченні оспорюваного правочину, доказів зворотнього позивачкою не надано (а.с. № 174-175 т. № 1).

Ухвалою суду від 21.05.2024р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати у відповідності до ст. 353 ЦПК України) постановлено про розгляд справи за відсутності обох сторін у справі (їх представників) та за відсутності обох третіх осіб (а.с.№ 194 т. № 2).

Таким чином, враховуючи заяви представника позивачки від 21.05.2024р., представника відповідачки від 20.05.2024р., чисельні заяви представника третьої особи - Другої ДДНК, неявку третьої особи - приватного нотаріуса ДМНО Шрамової В.М. при належному повідомленні про розгляд справи, суд на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України ухвалив рішення суду в судовому засіданні 21.05.2024р. за відсутності обох сторін (їх представників), третіх осіб та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам позивачки та запереченням відповідачки та приватного нотаріуса ДМНО Шрамової В.М. стосовно позовних вимог, допитавши 12.07.2022р. та 28.07.2022р. свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення стосовно них, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В матеріалах цивільної справи наявний заповіт від імені ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який посвідчений 02.08.2019р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамовою В.М., номер якого у Спадковому реєстрі 64555084, заповіт складено на ім`я відповідачки у справі - ОСОБА_2 (а.с. № 148 зв.ст. т. № 1).

Згідно вимог ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину, є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України.

У відповідності до ст.203 ЦК України:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В п. 8 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

У відповідності до статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Визнання договору недійсним на підставі ст. 225 ЦК України, якою передбачено можливість визнати недійсним правочин, вчинений дієздатною фізичною особою в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, яка передбачена зазначеною нормою, повинна бути встановлена судом абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Аналогічні висновки містить постанова ОП КЦС ВС від 11.11.2019р. у справі № 496/4851/14-ц та постанова КЦС ВС від 02.03.2020р. у справі № 221/1008/16.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до положень ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

У відповідності до положень ч.2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Тлумачення ч. 2 ст. 1257 ЦК України свідчить, що для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України. У статті 1257 ЦК України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним та зазначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Такі висновки зроблені ВС у постановах від 17.05.2022р. при розгляді цивільної справи № 242/99/19 та від 12.01.2021р. у справі N 397/1396/19.

ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 77 років (а.с. № 143зв.ст. т.№1 ).

Після смерті ОСОБА_4 06.08.2019р. за заявою позивачки ОСОБА_1 про прийняття спадщини в Другій дніпровській державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа № 570/2019 (а.с. № 143 т. № 1).

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 17.12.2019р. до Другої дніпровської державної нотаріальної контори звернулася і відповідачка по справі ОСОБА_2 (а.с. № 142зв.ст. т. № 1).

Останнім заповітом ОСОБА_12 був заповіт від 02.08.2019р. на імя ОСОБА_2 , посвідчений 02.08.2019р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамовою В.М., номер якого у Спадковому реєстрі 64555084 (а.с. № 148зв.ст., 149 т. № 1).

Представник позивачки по тексту позову просив визнати заповіт від 02.08.2019р. від імені ОСОБА_4 недійсним, оскільки, на думку позивачки, Зв ОСОБА_5 не могла та не підписувала заповіт 02.08.2019р. та не визначала спадкоємцем усього належного їй майна відповідачку ОСОБА_2 , підпис в цьому заповіті міг бути виконаний іншою особою або під час виконання підпису ОСОБА_13 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними (а.с. № 5 т. № 1, абз. 10).

Втім, для задоволення цих позовних вимог судом не знайдено достатніх правових підстав.

Так, ухвалою суду від 16.11.2020р. по цивільній справі була призначена судова почеркознавча експертиза, проведення якої доручено судовим експертам ДНДІСЕ, висновок якої надійшов суду 16.04.2021р. (а.с. № 203-205, 226-229 т. № 1).

На вирішення судових експертів були поставлені наступні запитання:

1.Чи виконано у заповіті, який був 02.08.2019р., посвідченому приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамовою В.М., номер якого у Спадковому реєстрі 64555084, підпис від імені ОСОБА_12 та запис "Заповіт мною прочитано вголос та підписано власноручно" - ОСОБА_12 або іншою особою?

2.Чи виконано у заповіті, який був 02.08.2019р., посвідченому приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамовою В.М., номер якого у Спадковому реєстрі 64555084, підпис від імені ОСОБА_12 та запис "Заповіт мною прочитано вголос та підписано власноручно" під впливом збиваючих факторів (природних, штучних)?

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 5513-20 від 30.03.2021р. судовими експертами ОСОБА_14 та ОСОБА_15 зроблені наступні висновки:

По першому питанню: «Підпис від імені ОСОБА_12 у графі «ПІДПИС» та рукописні записи: «Заповіт мною прочитано вголос та підписано власноручно», « ОСОБА_12 » у заповіті ОСОБА_12 , що посвідчений 02.08.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамовою В.М., зареєстрований в реєстрі за № 10, нотаріальний бланк серія ННС 459172 (зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 64555084), - виконані самою ОСОБА_12 .

По другому питанню: «Підпис від імені ОСОБА_12 у графі «ПІДПИС» та рукописні записи: «Заповіт мною прочитано вголос та підписано власноручно», « ОСОБА_12 » у заповіті ОСОБА_12 , що посвідчений 02.08.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамовою В.М., зареєстрований в реєстрі за № 10, нотаріальний бланк серія ННС 459172 (зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 64555084), - виконані під дією природних збиваючих факторів, до яких, зокрема, відносяться похилий (літній) вік виконавця, його хворобливий стан, незручна поза, обмеження зорового контролю тощо.

Так, ухвалою суду від 30.09.2021р. по цивільній справі була призначена судова посмертна комплексна психолого-психіатрична експертиза із залученням експертів психологів, проведення якої доручено судовим експертам ДУ «Науково-дослідного інституту психіатрії МОЗ України», висновок якої надійшов суду 09.01.2024р. (а.с. № 261-262 т. № 1, а.с. № 115-125 т. № 2).

На вирішення судових експертів були поставлені наступні запитання:

1.В якому психологічному (психічному) стані знаходилась ОСОБА_12 у період з 24.07.2019р. по 02.08.2019р., що передував посвідченню 02.08.2019р. заповіту, який був 02.08.2019р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Шрамовою В.М., номер якого у Спадковому реєстрі 64555084 та чи існує причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_12 по складанню та посвідченню 02.08.2019р. заповіту та її психологічним (психічним) станом у період з 24.07.2019р. по 02.08.2019р. , що передував посвідченню 02.08.2019р. заповіту?

2.Чи страждала ОСОБА_12 за життя яким-небудь хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, якщо так, то яким саме, та чи могло це вплинути на її волю та волевиявлення на момент складання та посвідчення заповіту, який був 02.08.2019р. посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Шрамовою В.М., номер якого у Спадковому реєстрі 64555084?

3.Чи могла ОСОБА_12 у момент складання та посвідчення заповіту, який був 02.08.2019р. посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Шрамовою В.М., номер якого у Спадковому реєстрі 64555084, з урахуванням її індивідуально-психологічних особливостей, психологічного (психічного) стану, фізичного стану, віку, умов мікро-соціального середовища, розуміти характер та значення своїх дій і керувати ними, передбачати їхні наслідки?

4.Чи була ОСОБА_12 залежна від сторонніх осіб з урахуванням її індивідуально-психологічних особливостей, психологічного (психічного) стану, фізичного стану, віку, умов мікро-соціального середовища у момент складання та посвідчення заповіту, який був 02.08.2019р. посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Шрамовою В.М., номер якого у Спадковому реєстрі 64555084, та чи вплинуло це на прийняття нею рішення при складанні та посвідченні заповіту?

5.Чи були у ОСОБА_12 вікові та індивідуальні особливості, що могли вплинути на розуміння значення її дій і керування ними станом на 02.08.2019р., а саме на час складання та посвідчення заповіту який був 02.08.2019р. посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Шрамовою В.М., номер якого у Спадковому реєстрі 64555084?

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 537 від 05.06.2023р. судовими експертами ОСОБА_16 , ОСОБА_3 , ОСОБА_17 зроблені наступні висновки:

Судовими експертами за аналізом всіх наданих на експертизу матеріалів, зіставляючи об`єктивні та суб`єктивні дані та їхню узгодженість між собою, експертна комісія дійшла висновків, що ОСОБА_12 за життя, в тому числі в період з 24.07.2019 по 02.08.2019 та в момент складання і посвідчення заповіту, який 02.08.2019 був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Шрамовою В.М., на будь-який психічний розлад, у тому числі хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, не страждала і за психічним станом на момент складання та посвідчення заповіту від 02.08.2019 усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними (а.с. № 20зв.ст. - 21 т. № 2).

По тексту висновку судової посмертної комплексної психолого-психіатричної експертизи із залученням експертів психологів від 05.06.2023р. окремо зазначено, що відповіді на питання 1, 2, 3, 4, 5 готували судові експерти ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а судовий експерт ОСОБА_3 готувала відповіді на питання 1, 3, 5 та 4.

Оцінюючи висновки двох судових експертиз у сукупності з іншими доказами у справі, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1,6 ст.81 ЦПК України).

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В заяві від 21.05.2024р. адвокат Круглий В.В. звертав увагу суду на те, що висновок експерта для суду не є обов`язковим та оцінюється у сукупності з усіма доказами, вважав, що слід допитати експертів (а.с. № 192-193 т. № 2).

Але, як зазначено вище, при закритті підготовчого провадження по справі 12.04.2024р. представнику позивачки адвокату Круглому В.В. було відмовлено у задоволенні клопотання від 19.03.2024р. про виклик експертів (а.с. № 159 т. № 2), оскільки адвокатом не було наведено обґрунтованих підстав для виклику експертів в судове засідання та їх допиту (а.с. № 177 т. № 2).

Ті обставини, що ОСОБА_13 незадовго до складання заповіту, а саме у період з 16.07.2019р. по 24.07.2019р. знаходилася у лікарні ДЗ «СБЛ № 1 МОЗ України» (а.с. № 111-112 т. № 1), а також ті обставини, що двічі, а саме 27.09.2002р. та 26.08.2015р., Зв ОСОБА_5 у приватного нотаріуса ДМНО Румянцевої Т.В. складала заповіти саме на користь позивачки (а.с. № 122, 123 т. № 1), не може бути підставою для визнання заповіту від 02.08.2019р. на користь відповідачки недійсним, оскільки докази у справі відповідно до положень ст. 89 ЦПК України оцінюються судом, окрім іншого, за принципом їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності.

Так, з висновку судово-медичного експерта № 537 від 05.06.2023р., окрім безпосередньо самих висновків, вбачається на якій базі досліджених доказів були зроблені висновки (а.с. № 115-125 т. № 2).

Так, розділ 18 висновку містить перелік письмових доказів, а саме: матеріали цивільної справи № 201/708/20, медичні карти № 15299 за 2015-2016р.р. № 452 за 2016р., № 1088 за 2016р., № 7407 за 2019р. стаціонарної хворої ДЗ «СБЛ № 1 МОЗ України», а також копія повідомлення № 777 медичного директора зі стаціонарної допомоги ДЗ «СБЛ № 1 МОЗ України» від 06.06.2022р.

З розділу 21 висновку вбачається, що окрім письмових матеріалів цивільної справи № 201/708/20, медичної документації хворої ОСОБА_4 , експертами були проаналізовані покази усіх п`яти допитаних судом свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (до речі, свідки допитувалися судом за клопотанням експертів ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_3 від 16.11.2021р. на стадії підготовчого провадження 12.07.2022р. та 28.07.2022р. а.с. № 1-2 т. № 2) (а.с. № 85-86, 96-98, 116-123 зв.ст. т. № 2).

З розділу 21 вбачається, що психологічний аналіз матеріалів цивільної справи дозволив визначити, що ОСОБА_13 у досліджуваний період (з 24.07.2019р. по 02.08.2019р.) не виявляла таких індивідуально-психологічних або ознак психологічного стану, які б могли вплинути на її здатність розуміти зміст своїх дій, прогнозувати їх наслідки та керувати ними під час укладання правочину (а.с. № 123 зв.ст. т. № 2, абзац 1-9).

Також, в цьому розділі експерти окремо зазначили, що свідки не описують будь-яких індивідуально-психологічних характеристик, в тому числі й після 24.07.2019р., які б могли істотно впливати на поведінку підекспертної у досліджуваній ситуації. Матеріали цивільної справи не містять жодної інформації про наявність виразного стійкого емоційного стану, який би суттєво впливав на життєдіяльність підекспертної у досліджуваний період.

Отже, суд на підставі сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи, в тому числі, проаналізувавши покази допитаних свідків, робить висновок, що підстав для визнання недійсним заповіту від 02.08.2019р., який складено ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_2 , немає, оскільки заповіт від 02.08.2019р. підписано самою ОСОБА_19 , рукописні записи на заповіті від 02.08.2019р. також виконані самою ОСОБА_19 та під час оформлення заповіту остання повністю усвідомлювала значення своїх дій, могла керувати ними, її волевиявлення, як учасника вказаного правочину, було вільним і відповідало її внутрішній волі.

Посилання представника позивачки по тексту позову на те, що по тексту заповіту від 02.08.2019р. прізвище заповідача зазначено без апострофу замість вірного «Звягінцева» зазначено « ОСОБА_20 », для правильного вирішення справи значення не має, оскільки, як зазначено Верховним Судом в постанові від 12.01.2021р. у справі N 397/1396/19 технічні помилки (описки) у заповіті не впливають на його дійсність, не свідчать про порушення його форми та порядку посвідчення. Помилки (описки) не є тими порушеннями, які впливають на форму та посвідчення заповіту, що було б підставою для визнання заповіту недійсним.

Підводячи підсумок вищевикладеному, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, отже задоволенню не підлягають.

З урахуванням тих обставин, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, у відповідності до положень ч.9 ст. 158 ЦПК України підлягають скасуванню і заходи забезпечення позовних вимог, які були вжиті ухвалою судді ОСОБА_21 від 17.01.2020р. (а.с. № 50-52 т. № 1).

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦК України та приймаючи до уваги, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати, які понесені по справі позивачкою, відносяться на її рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 202, 203, 215, 225, 1233, 1234, 1257 ЦК України, постановою ОП КЦС ВС від 11.11.2019р. у справі № 496/4851/14-ц, постановою КЦС ВС від 02.03.2020р. у справі № 221/1008/16, постановами ВС від 17.05.2022р. у справі № 242/99/19 та від 12.01.2021р. у справі N 397/1396/19, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 128-131, ч.9 ст. 158, ст. 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи Друга дніпровська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шрамова Вікторія Миколаївна) про визнання заповіту від 02.08.2019р. недійсним - відмовити.

Заходи забезпечення позовних вимог, які були вжиті ухвалою судді Федоріщева С.С. від 17.01.2020р. та які виразилися в накладенні арешту на 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_12 , номер запису про право власності 12514498 та забороні Другій дніпровській державній нотаріальній конторі та/або будь-яким іншим особам вчиняти будь-які нотаріальні дії щодо видачі ОСОБА_2 та/або будь-якій іншій особі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та проводити державну реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_12 - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.