Справа № 523/7316/22
Провадження №2/523/1099/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань Щербан О.Д.,

представниці позивачки - Бикової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та додатковим витратам,

УСТАНОВИВ:

07 липня 2022 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник адвокат Бикова О.В., до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виникла за договором про сплату аліментів від 19 грудня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Поліщук Г.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2812, за період з 19 грудня 2020 року до 18 червня 2022 року на суму у розмірі 70070 грн, а також заборгованості зі сплати додаткових витрат на утримання доньки на суму у розмірі 14794,50 грн.

Свій позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 19 грудня 2020 року сторони уклали договір про сплату аліментів на дитину, за яким ОСОБА_2 зобов`язався сплачувати на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 аліменти в розмірі 10000 щомісячно шляхом перерахування коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 , а також брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо). Проте відповідач належним чином умови договору не виконував, у зв`язку з чим станом на 07 липня 2022 року утворилася заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 67070 грн та додаткових витрат на суму 14794,50 грн. У стягненні заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса позивачці було відмовлено, так як відповідач заперечує проти суми заборгованості.

29 липня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

У ході розгляду справи позивачка збільшила позовні вимоги, визначивши розмір заборгованості по сплаті аліментів за період з 19 грудня 2020 року по 18 жовтня 2022 року у розмірі 95070 грн, пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 29182 грн, заборгованість за додатковими витратами на утримання доньки за період з 19 грудня 2020 року по 28 вересня 2022 року у розмірі 28709 грн, індекс інфляції за заборгованістю по додатковим витратам за період з 19 грудня 2020 року по 30 жовтня 2022 року у розмірі 4075 грн та 3% річних із простроченої суми додаткових витрат за період з 19 грудня 2020 року по 10 листопада 2022 року у розмірі 587 грн.

13 вересня 2022 року відповідач ОСОБА_2 надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що на момент укладання правочину його волевиявлення було невільним і не відповідало його внутрішній волі, на той час у нього були розлади психіки, викликане сильними переживаннями щодо розлучення з ОСОБА_1 , яка зі свого боку здійснювала тиск на нього для підписання договору з обов`язком сплачувати 10000 грн на місяць. Після повернення у нормальний стан він неодноразово звертався до ОСОБА_1 для зменшення суми аліментів, які він не в змозі був виплачувати, а у грудні 2021 року він втратив роботу.

Також у своєму відзиві відповідач вказує на необгрунтованість розрахунку заборгованості, оскільки позивачка не врахувала кошти, які він надавав їй у лютому 2021 року у розмірі 2000 дол. США, у березні 2021 року 350 дол. США, у квітні 2021 року 2800 дол. США, на підтвердження чого надав суду відповідні докази. Крім того, позивачка усупереч вимогам ч. 3 ст. 195 СК України не надала розрахунок заборгованості за аліментами, зробленим державним чи приватним виконавцем.

Відповідач заперечує щодо заборгованості за додатковими витратами, оскільки вважає, що надавав грошові кошти на утримання дитини у належному розмірі, який повністю покриває всі потреби дитини, враховуючи солідарний обов`язок батьків, сума у розмірі 20000 грн покриває всі витрати на дитини, в тому числі додаткові витрати.

З наданих позивачкою доказів не вбачається, що вона несла додаткові витрати, які викликані особливими обставинами, в матеріалах справи відсутня медична документація, призначення лікарів, тощо, а тому вони є витратами на утримання дитини, що узгоджується із висновком Верхового Суду України, висловленим 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.

13 вересня 2022 року ОСОБА_2 також звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання договору про сплату аліментів недійсним.

10 листопада 2022 року судом прийнято зустрічний позов та постановлено ухвалу про розгляд справи за правилами загального провадження.

02 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

07 червня 2023 року для зясування доводів відповідача задоволено судом клопотання та призначено у справі судову психіатричну експертизу, провадження на час її проведення зупинено.

15 серпня 2024 року провадження у справі поновлено через повідомлення представника відповідача про відсутність матеріальної можливості оплатити вартість експертизи, справу призначено до судового розгляду.

19 листопада 2024 року зустрічний позов залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача та його представника.

Представниця позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, із клопотаннями до суду не зверталися. Раніше в засіданнях відповідач та його представник підтримували доводи вказані у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представницю позивачки, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

У ході розгляду справи судом встановлено, що 19 грудня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір про сплату аліментів на дитину, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поліщук Г.П. та зареєстровано за р. № 2812.

За умовами договору ОСОБА_2 зобов`язався сплачувати на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 10000 грн щомісячно не пізніше 25 числа кожного поточного місяця шляхом перерахування суми аліментів на картковий рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 , а також брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо).

Договір набув чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проте відповідач належним чином свої зобов`язання щодо сплати аліментів не виконує, внаслідок чого за розрахунком позивачки станом на 10 листопада 2022 року за період з 19 грудня 2020 року до 18 жовтня 2022 року утворилася заборгованість у розмірі 95070 грн.

Також ОСОБА_2 не виконує умови договору щодо участі у додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо), розмір яких з часу укладення договору від 19 грудня 2020 року станом на 28 вересня 2022 року склав 28709 грн.

На заборгованість зі сплати аліментів за період з 19 грудня 2020 року до 18 жовтня 2022 року позивачка нарахувала пеню у розмірі 29182 грн, а також за період з 19 грудня 2020 року до 30 вересня 2022 року індекс інфляції у розмірі 4075 грн.

Згідно з ч.1 ст.189 Сімейного кодексу України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

За нормами ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Нормами ст.625 ЦК України закріплено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, наданими доказами судом встановлено, що між сторонами було досягнуто угоду, договір є дійсним, тому його умови повинні виконуватися належним чином.

Враховуючи те, що відповідач порушив умови договору у період з з 19 грудня 2020 року по 18 жовтня 2022 року виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 95070 грн та додаткових витрат у період з 19 грудня 2020 року по 28 вересня 2022 року у розмірі 28709 грн.

Оскільки несвоєчасна сплата аліментів винила з вини відповідача, тому обгрунтованою є вимога позивачки про стягнення пені у розмірі 29182 грн., індексу інфляції за заборгованістю по додатковим витратам за період з 19 грудня 2020 року по 30 жовтня 2022 року у розмірі 4075 грн та 3% річних із простроченої суми додаткових витрат за період з 19 грудня 2020 року по 10 листопада 2022 року у розмірі 587 грн.

Оплата додаткових витрат знайшла своє підтвердження наданими доказами у вигляді переводів на рахунки викладачів за навчання, до Комунального закладу початкової спеціалізованої освіти "Мистецька школа 13 м.Одеси" гурток шиття та бісероплетіння, а також призначеннями лікарів лікарських препаратів.

Суд не бере до уваги посилання відповідача про неврахування позивачкою у рахунок аліментів коштів, виплачених у лютому 2021 року у розмірі 2000 дол. США, у березні 2021 року 350 дол. США, у квітні 2021 року 2800 дол. США, оскільки відповідно до розписки ОСОБА_2 від 23 січня 2021 року гроші, перераховані в доларах США на рахунок позивачки призначені для погашення заборгованості, оплати квартири та добровільного витрачання коштів, і не входять до сплати аліментів та додаткових витрат на утримання дитини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1576 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,258-259,263,265,268,273,354-355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та додатковим витратам задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (рнокпп: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 за період з 19 грудня 2020 року по 18 жовтня 2022 року заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 95070 грн, пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 29182 грн, заборгованість за додатковими витратами на утримання доньки за період з 19 грудня 2020 року по 28 вересня 2022 року у розмірі 28709 грн , індекс інфляції за заборгованістю по додатковим витратам за період з 19 грудня 2020 року по 30 жовтня 2022 року у розмірі 4075 грн та 3% річних із простроченої суми додаткових витрат за період з 19 грудня 2020 року по 10 листопада 2022 року у розмірі 587 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (рнокпп: НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1576 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Суддя

Повне рішення складено 29 листопада 2024 р