Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючої судді - Петровської М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дзюман О.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Житомира в особі Житомирської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Демчук Сніжана Петрівна, про надання додаткового строку для прийняття спадщини, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої, з урахуванням заяви поданої в порядку усунення недоліків позовної заяви, просить визначити йому, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк в 3 (три) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_2 та відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на 47/400 часток житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Також вказує, що 08.12.2023 він звернувся до нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , однак у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено через пропуск строку для прийняття спадщини. На думку позивача, строк для прийняття спадщини після смерті батька був пропущений з поважних причин у зв`язку з постійними виїздами за межі м.Житомира та області через воєнний стан для збереження свого життя та життя своєї родини, а також відсутністю юридичної освіти і необізнаністю в особливостях законодавства, що регулює спадкові правовідносини у воєнний стан.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 29 січня 2024 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін, призначено судове засідання та витребувано у нотаріуса копію спадкової справи №32/2023, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 17 листопада 2022 року), а також інформацію щодо заповітів, складених ОСОБА_2 , спадкових договорів.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Третя особа: приватний нотаріус Демчук C.П. надіслала на адресу суду заяву, відповідно до змісту якої розгляд справи просить проводити без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Наявна в матеріалах справи заява Сищук Н.М. від 28.02.2024, яку сформовано через підсистему "Електронний суд", не може бути взята судом до уваги, оскільки додана до неї довіреність у порядку передоручення не посвідчена нотаріально, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що Сищук Н.М. має право представляти інтереси відповідача.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1 та його батьками записані: ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11720733 від 04.09.2006 та витягу з Державного реєстру правочинів №2590915 від 05.07.2006, ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить 47/400 часток житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Демчук Сніжани Петрівни від 08 грудня 2023 року №216/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 47/400 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька, ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не прийняв спадщину після його смерті в установленому законом порядку та в установлений законом строк.

Відповідно до наданих приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Демчук Сніжаною Петрівною, на виконання ухвали суду від 29 січня 2024 року, матеріалів спадкової справи №32/2023, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_4 звернувся його син - ОСОБА_1 , відомості щодо складення померлим заповітів/спадкових договорів, а також щодо наявності інших спадкоємців, в матеріалах спадкової справи відсутні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно положень ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 23 серпня 2017 року №6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16 (провадження №61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18 (провадження №61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18 (провадження №61-21447св19).

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 23 серпня 2017 року №6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження №61-39398св18), від 03 березня 2020 року у справі №145/148/20 (провадження №61-16153св20).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, має стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 11.11.2020 у справі №750/262/20 зазначив, що правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Подібний висновок викладений Верховним Судом у постановах від 23 серпня 2017 року №6-1320цс17, та від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження №61-39398св18).

Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.

Подібний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 11 листопада 2020 року у справі №750/262/20 (провадження №61-14038св20).

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 позивач посилається на діючий воєнний стан та юридичну необізнаність щодо строку і порядку прийняття спадщини.

Разом з тим, вищевказане не свідчить про те, що у позивача по справі ОСОБА_1 існували об`єктивні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 у встановлений вимогами законодавства строк.

Сама по собі юридична необізнаність позивача без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Діючий на території України воєнний стан також не є непереборною обставиною, яка перешкоджала позивачу подати нотаріусу особисто або направити поштою заяву про прийняття спадщини в м.Житомирі.

В контексті наведеного, суд звертає увагу на те, що на території м.Житомира з 16.11.2022 не велись і не ведуться активні бойові дії, вищевказана територія не є тимчасово окупованою, тому посилання позивача на наявність необхідності у зв`язку з воєнним станом постійно виїжджати за межі м.Житомира та Житомирської області для збереження життя його родини є безпідставними. Окрім того, періодичні виїзди за межі м.Житомира з 16.11.2022 не свідчать про неможливість звернення до нотаріуса із відповідною заявою в періоди перебування позивача в м.Житомирі.

У відповідності до п.3 Постанов Кабінету Міністрів України "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" від 28.02.2022 № 164 та "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану" від 24.06.2022 № 719, в період з 28.02.2022 по 28.06.2022 перебіг строку для прийняття спадщини зупинявся на час воєнного стану, а з 29.06.2022 зупинявся на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану" № 469, яка набрала чинності 23.05.2023, пункт 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 164 виключено.

Верховним Судом у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22) викладено правову позицію щодо зупинення на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини, передбаченого вказаною постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164, відповідно до якої тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України); законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини; пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Зважаючи на те, що законодавцем не було внесено у встановленому порядку зміни до ст.1270 ЦК України, з урахуванням викладеної Верховним Судом правової позиції та дати смерті спадкодавця, суд дійшов висновку, що строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 сплив 16 травня 2023 року, натомість позивач звернувся до нотаріуса із заявою тільки 08.12.2023, тобто більш як через рік. Також слід зазначити, що з 23.05.2023 з моменту виключення норми про зупинення перебігу строку для прийняття спадщини, позивач понад 6 місяців також не вчиняв дій щодо прийняття спадщини, будь-яких доказів існування непереборних, істотних труднощів на вчинення вказаних дій не подав.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 141, 259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Територіальної громади м.Житомира в особі Житомирської міської ради (10014, м.Житомир, майдан ім.С.П.Корольова, 4/2, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Демчук Сніжана Петрівна (10008, м.Житомир, вул.Івана Кочерги, 2а), про надання додаткового строку для прийняття спадщини, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 06 березня 2024 року.

Головуючий суддя М. В. Петровська