Справа № 204/2436/24
Провадження № 2/204/2004/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

20 листопада 2024року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючої судді Чудопалової С.В.

за участю секретаря судового засідання Корягіної Р.Р.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 .

представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовном ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_5 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, в обґрунтування позову зазначили, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору дарування №247, виданного 20.01.2024р., що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2024/001185321 від 05.02.2024. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за відповідачем на підставі свідоцтва, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 364910449 від 07.02.2024 року. ОСОБА_4 був співвласником зазначеної квартири в період з 21.09.1998 по 20.01.2024. В зазначеній квартирі зареєстровані: з 26.06.1998р. по теперішній час відповідач та ОСОБА_4 , який є чоловіком ОСОБА_1 та їх спільна донька ОСОБА_6 . Також, в зазначеній квартирі був зареєстрований і проживав з 11.12.1964р. по 20.02.2023 батько позивача ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактично з 2000 року по теперішній час відповідач не мешкає за адресою АДРЕСА_1 . Позивачі з метою належного утримання квартири та недопущення виникнення боргів за комунальні послуги з 01.12.2007 року оплачують комунальні послуги вищезазначеної квартири, у тому числі і, частину комунальних платежів, які повинен був сплачувати відповідач за споживання житлово- комунальних послуг, а саме: платежі з вивезення сміття, платежі з опалення, плату за утримання будинку та прибудинкової території, плату за газ. Так, на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Житлового кодексу України, Позивачами в період з 01.12.2007р. по 20.02.2023р. понесені витрати за відповідача за житлово-комунальні послуги 26210,43 грн, за період з 21.02.2023р. по 19.01.2024р. 7358,19 грн., а разом - у сумі 33568,62 грн., які складаються з: плати з вивезення сміття, оплата послуг за постачання теплової енергії, плати за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, плати за газ. Також, на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Житлового кодексу України, позивачами в період з 21.01.2024 по 05.02.2024 понесені витрати за відповідача за житлово-комунальні послуги у сумі 2613,14 грн. Таким чином, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 544 ЦК України позивачі вважають, що мають право на зворотню вимогу (регрес) до відповідача у рівній частці від сплачених житлово-комунальних послуг в розмірі 1/5 витрат сплачених житлово- комунальних послуг за період з 01.12.2007р. по 20.02.2023 (по дату смерті ОСОБА_7 ) у сумі 26210грн. в частині 1/2 загальної плати за період з 21.02.2023 по 19.01.2024 у сумі 7358,19 грн. на користь ОСОБА_4 ; та на користь ОСОБА_1 за період 21.012024 по 05.02.2024 в частині 1/2 від загальної вартості комунальних послуг у сумі 2613,14 грн., а разом 36181,76 грн. 19.05.2024 судом відкрито спрощене провадження у справі. В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , яка дії також в інтересах позивача ОСОБА_5 та її представник адвокат Олійник В.М. підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Шпак В.І. в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що відповідач ОСОБА_5 у квартирі фактично не мешкав, послугами не користувався, зауважив, що позивачами не підтверджено статусу співвласників житла,та не надано доказів понесених витрат. ОСОБА_1 взагалі не є співвласником зазначеної квартири за оспорюваний період, а тому вимоги ст. 360 ЦК України до відповідача не можуть бути застосовані. Крім того надані до матеріалів справи виписки з Приватбанку та роздруківки зо особовим рахунком є нечитабельними та не підтверджують спірний період, ніким не завірені, а тому і підстав для задоволення позу не має. Також просив застосувати строк позовної давності . Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18) Згідно копії листа відділу формування та ведення реєстру територіальної громади ДМР від 13.03.2023 ОСОБА_7 був зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 з 11.12.1964, з реєстраційного обліку незнятий. Склад зареєстрованих осіб на день смерті ОСОБА_7 20.02.2023 становиь 3 особи: ОСОБА_6 (донька позивачів), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с.23). Позивчка ОСОБА_1 є дружиною позивача ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.19). Згідно долученої копії Витягу з Державного реєстру речових прав за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 з 20.01.2024 (ас. 21). До матеріалів справи долучено роздруківки по особовому рахунку № НОМЕР_1 , який відкрито на ім`я ОСОБА_7 , які не засвідчені та не підписані уповноваженою особою(а.с.28-42), які не можу бути прийняті судом до уваги, оскільки не є належними доказами, оскільки не містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ст. 356 ЦК України). Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання житла - це комплекс робіт, спрямованих на створення необхідних умов для проживання людей і забезпечення збереження житлових будівель та технічного обладнання. Відповідно до ст. 320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.. Законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Правило ст. 360 ЦК застосовується незалежно від того, хто із співвласників виступив стороною за договірним зобов`язанням щодо спільного майна, за умови, що даний співвласник мав право укладати цей договір. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі N 521/3743/17-ц (провадження N 61-26462св18). Відповідно до положень ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК Українивстановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч.1ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до положеньст.81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, звертаючись до суду з позовною заявою, саме на позивача покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Судом встановлено, що позивачами не доведено що вони є співвласниками квартири за адресою : АДРЕСА_1 за оспорюваний період. Клопотань про витребування доказів позивачем не було заявлено. .Крім того відповідач ОСОБА_5 у спірній квартирі не проживає, що не оспорюється сторонами. Долучений позивачкою ОСОБА_1 витяг з Державного реєстру речових прав свідчить про той факт, що за нею лише з 20.01.2024 зареєстровано право власності на частину вищевказаної квартири (а.с. 21). Разом з тим позивачкою ОСОБА_1 не доведено, що нею за період з 21.01.2024 по 05.02.2024 понесені будь-які витрати по сплаті за комунальні послуги. Даних про наявність будь-яких зобов`язань відповідача особисто перед позивачами, та факту сплати позивачами саме за відповідача коштів, за стягненням яких вони звернулися до суду матеріали справи не містять. Також, відсутні і підстави для стягнення на користь позивачів інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язання. На підставі наведеного суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог до відповідача, в зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Питання судових витрати залишити за позивачами у відповідності до ст. 141 ЦПК україни. Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 322, 360, 382,526, 544 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

Позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , (адресамісця реєстрації: АДРЕСА_1 );

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , (адресамісця реєстрації: АДРЕСА_1 );

Представник позивачів - адвокат Олійник Владислав Миколайович (адреса для листування: пр. Олександра Поля, 44/61, м. Дніпро);

Відповідач ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 );

Представник відповідача адвокат Шпак Володимир Іванович, (адреса місця знаходження: м. Дніпро, а/с №125.

Суддя: С.В.Чудопалова