Справа №591/3071/24
Провадження № 2/591/525/24
У Х В А Л А

23 травня 2024 року

Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Ніколаєнко О.О,

за участю секретаря судового засідання Полякової А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу №591/3071/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває зазначена справа. Позивач просить:

- розірвати шлюб, укладений 20 листопада 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумською міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис за №1804, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ;

- визначити місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою її проживання: АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 02.04.2024 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

07 травня 2024 року від представника відповідача надійшла заява, в якій заначила, що відповідач не отримував копії позовної заяви з додатками. Проти розірвання шлюбу не заперечує, проти стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей з матір`ю заперечує. Має намір звертатися до суду з позовом про визначення місця проживання дітей з батьком. Оскільки ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у складі ЗСУ з 27.02.2022 року, а з 16.02.2024 року є командиром відділення, він не має можливості скористатися в повній мірі своїми правами, тому просить зупинити провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

У судовому засіданні представник позивача проти клопотання заперечував.

У судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає заяву представника відповідача такою, що не підлягає задоволенню.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі, перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно п.2 ч. 1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази не лише перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема приймають участь у виконанні бойових завдань.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно з копії військового квитка відповідач дійсно перебуває на військовій службі. У той же час, вказаний військовий квиток не містить відомостей про те, що військова частина, в якій проходить службу відповідач переведена на воєнний стан і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території України.

Відповідач скористався своїм правом на надання правової допомоги, звернувшись до адвоката, який представляє його інтереси у даній справі.

Предметом даного спору є також вимога про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, тобто в разі зупинення провадження у справі діти залишаться без утримання з боку батька, тому розгляд цієї справи стосується першочергових інтересів неповнолітніх дітей сторін.

Суд також приймає до уваги, що необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що призведе до порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснювати швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі, тому у клопотанні представника відповідача необхідно відмовити.

Керуючись ст. 251 ч. 1 п. 2 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Ніколаєнко