ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8456/24 Справа № 175/3092/23 Суддя у 1-й інстанції - Білоусова О. М. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , про витребування майна,

-за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Чернецька Олена Анатоліївна,

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

03.07.2023 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , про витребування майна, в якому позивач просив:

- витребувати у ОСОБА_2 на його користь автомобіль CEVROLET NUBIRA сірого кольору, 2004 року випуску, vin: НОМЕР_1 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на його користь судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 20 000,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_3 про витребування майна задоволено.

Витребувано у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 автомобіль CEVROLET NUBIRA сірого кольору, 2004 року випуску, vin: НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. та витрати на професійної правничої допомоги 15 000,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

22.07.2024 рокувід ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Чернецька Олена Анатоліївнанадійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що відповідачка ОСОБА_2 є добросовісним набувачем.

Суд першої інстанції необґрунтовано стверджував, що ОСОБА_1 не підписував договір комісії з ФОП ОСОБА_3 з приводу продажу автомобілю CEVROLET NUBIRA сірого кольору, 2004 року випуску, vin: НОМЕР_1 . Почеркознавча експертиза по справі не призначалась, а тому належних доказів, що позивач не підписував договір комісії не має.

При ухваленні рішення по справі суд першої інстанції не врахував практику Верховного Суду у подібних справах, що відповідачка ОСОБА_2 є добросовісним набувачем.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пащенко Вікторія Ігорівна, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що ОСОБА_3 у підготовче судове засідання не зявилась, проти позову не заперечувала, саме тому стороною позивача не було заявлене клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Сторона позивача вважає, що відповідачка обізнана про факт незаконного заволодіння транспортним засобом.

Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін та стягнути з відповідачки 7 000 грн. за професійну правничу допомогу.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник ОСОБА_2 адвокат Чернецька О.А. доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник ОСОБА_1 адвокат Пащенко В.І. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа - ФОП ОСОБА_3 належним чином повідомлена про день та час розгляду справи (а.с.200-201), у судове засідання не з`явилась, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

ОСОБА_1 належав на праві приватної власності автомобіль CEVROLET NUBIRA сірого кольору, 2004 року випуску, vin: НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_4 , на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 .

За фактом вчинення шахрайницьких дій з автомобілем CEVROLET NUBIRA сірого кольору, 2004 року випуску, vin: НОМЕР_1 , до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2022 внесено відомості у кримінальному провадженні № 0000820.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000820 від 07.12.2022 встановлено, що автомобіль CEVROLET NUBIRA сірого кольору, 2004 року випуску, vin: НОМЕР_1 , придбала за договором купівлі-продажу транспортного засобу № 6230/22/000191 від 23.08.2022 ОСОБА_2 у суб`єкта господарювання, що здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії ФОП « ОСОБА_4 ».

У матеріалах кримінального провадження № 0000820 від 07.12.2022 наявна копія договору комісії № 6230/22/1/003676 від 22.08.2022, який нібито підписаний ОСОБА_1 та ФОП « ОСОБА_5 »

Позивач наголошував, що підпис на договорі комісії проставлений не ним, позивач ніколи не укладав та не підписував жодного договору комісії з приводу автомобіля CEVROLET NUBIRA сірого кольору, 2004 року випуску, vin: НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_4 , ФОП « ОСОБА_5 » ніколи не бачив і автомобіль їй не передавав.

Відповідачем чи третьою особою не надано до суду доказів того, що позивач звертався до ФОП « ОСОБА_4 » із заявою щодо перереєстрації спірного автомобіля CEVROLET NUBIRA сірого кольору, 2004 року випуску, vin: НОМЕР_1 , чи отримував грошові кошти за відчуження майна.

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Але колегія суддів апеляційного суду погодитись з таким висновком суду першої інстанції не може з огляду на таке.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належав автомобіль CEVROLET NUBIRA сірого кольору, 2004 року випуску, vin: НОМЕР_1 .

У серпні 2022 року позивач ОСОБА_1 передав спірний автомобіль своєму знайомому ОСОБА_6 . Через деякий час ОСОБА_6 запропонував купити цей автомобіль за 2000 доларів США, а отримавши відмову власника, зник на деякий час.

У другій половині вересня 2022 року ОСОБА_6 знову вийшов на зв`язок та повідомив, що він продав авто.

Таким чином, матеріалами цивільної справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 добровільно, за власною волею передав своєму знайомому ОСОБА_6 належний йому автомобіль CEVROLET NUBIRA сірого кольору, 2004 року випуску, vin: НОМЕР_1 , який в подальшому знайомий позивача, Адалат продав, який в подальшому купила відповідачка ОСОБА_2 (яка є добросовісним набувачем) у третьої особи ФОП ОСОБА_3 .

Відповідно до положень статті 388 ЦК України, власник має право витребувати майно у добросовісного набувача:

1. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 641/9904/16-ц (провадження № 61-22378св19) зазначено, що задовольняючи частково позовні вимоги першого продавця майна до кінцевого набувача, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із наявності передбачених ст. 388 ЦК України підстав для витребування із незаконного володіння відповідача нерухомого майна, договори щодо відчуження якого першим продавцем на користь другого продавця суд визнав недійсними.

Скасовуючи ці судові рішення та відмовляючи в задоволенні позову, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав на таке.

Майно може бути витребувано від добросовісного набувача шляхом подання віндикаційного позову з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України. Таке витребування застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпну сукупність підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

У цій справі позов про витребування майна було подано стороною визнаних у судовому порядку недійсними правочинів щодо відчуження майна, яка стверджувала, що їх було вчинено з пов`язаною особою (первісним покупцем) з метою уникнути звернення стягнення на майно за кредитними боргами.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.

З конструкції ч. 3 ст. 13 ЦК України випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом.

Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи-стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Водночас відповідно до ч. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин 25 ст. 13 цього Кодексу, зокрема відмовити у захисті права, яким особа зловживала.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що позов про витребування майна, яке відчужене стороною недійсного правочину, що за твердженням позивача було вчинено з метою уникнення звернення стягнення на майно, не підлягає задоволенню, оскільки такий позов спрямований на одержання судового захисту права, яким позивач зловживав.

Покладаючись на добросовісність дій другого продавця, відповідач законним шляхом набув своє майно, є добросовісним набувачем, тому це майно у нього на підставі ст. 388 ЦК України витребувано бути не може, оскільки в діях позивача була наявна воля на передачу майна іншій особі для уникнення звернення стягнення на майно в рахунок кредитних боргів. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, у цьому випадку є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний і надмірний тягар.

Враховуючи, що у позивача ОСОБА_1 була воля на передачу свого автомобіля іншій особі (Адалату), відповідачка ОСОБА_2 законним шляхом набула це майно, та є добросовісним набувачем, тому це майно в неї, на підставі ст. 388 ЦК України витребувано бути не може.

При таким обставинах апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з винесенням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи, в оскаржуваному рішенні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Чернецька Олена Анатоліївна задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , про витребування майна залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір за апеляційний розгляд справи у розмірі 1626 (одну тисячу шістсот двадцять шість) гривень 50 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 03.12.2024 року.

Судді: