РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/4277/23

07 березня 2024 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Євгеюка О.Є.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов`язаних з утримання спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов`язаних з утримання спільного майна, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 1/2 частку понесених витрат на сплату податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, у розмірі 58165,70 грн. та судові витрати.

В обгрунтування позову зазначає, що він та відповідач з 21.08.2010 були співвласниками на праві спільної сумісної власності нежитлового приміщення ТЛ-40 по АДРЕСА_1 , і відповідно зобов`язані були сплачувати за вказаний об`єкт нерухомого майна податок на нерухоме майно, відмінний від земельної ділянки, відповідно до ст.266 Податкового кодексу України. Вказує, що за період 2017-2020 заплатив 116331,40 грн. податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а відповідач ОСОБА_2 не сплачував вказаного податку за об`єкт нерухомого майна за період 2017-2020. Також вказує, що відповідач досудову пропозицію про добровільну сплату половину сплаченого ним податку залишив без розгляду, а тому він змушений звернутися до суду із даним позовом.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладений в ньому, та просили суд його задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив суд відмовити в задоволені позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Рівненської області від 02 вересня 2009 року у справі №14/127, визнано за підприємцем ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) та підприємцем ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) право власності на приміщення TЛ-40, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

Встановлено, що право власності на об`єкт нерухомого майна - приміщення ТЛ-40, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, що підтверджується Витягом про реєстрацію права важності на нерухоме майно №27091595 від 21.08.2010 року (а.с.12).

Згідно технічного паспорта на приміщення ТЛ-40 по АДРЕСА_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_3 станом на 07.03.2023 р., будівля в цілому має 1509,1 кв.м. загальної площі та складається з таких приміщень: основна-1 площею 755,4 кв.м., основна-2 площею 746,2 кв.м., допоміжна-3 площею 7,5 кв.м. (а.с.13-17).

Встановлено, що згідно ухвали Костопільського районного суду Рівненської області від 20.09.2023 року №564/1532/23 затверджено мирову угоду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ нежитлового приміщення і визнано за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на праві приватної власності як цілу ідеальну частку об`єкта нерухомого майна приміщення основне-2 площею 746,2 кв.м., допоміжна-3 площею 7,5 кв.м., усього загальною площею приміщень 753,7 кв.м., що розташоване за поштовою адресою: АДРЕСА_1 , та визнано за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на праві приватної власності як цілу ідеальну частку об`єкта нерухомого майна приміщення основне-1 площею 755,4 кв.м., усього загальною площею приміщень 755,4 кв.м., що розташоване за поштовою адресою: АДРЕСА_1 . Ухвала суду набрала законної сили 06.10.2023 року (а.с.20-21).

Таким чином, з 21.08.2010 року (дати реєстрації в Реєстрі прав власності на нерухоме майно) до 06.10.2023 року (дати набрання чинності ухвали Костопільського районного суду Рівненської області від 20.09.2023 року у справі №564/1532/23) позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 були співвласниками на праві спільної сумісної власності нежитлового приміщення ТЛ-40 по АДРЕСА_1

Відповідно до ст.266 ПКУ платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (П.266.1.1.);

об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п. 266.2.1.);

база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п. 266.3.2.);

ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (п. 266.5.1.);

обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку, зокрема: Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку (п. 266.7.1.);

податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (п. 266.9.1.);

податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується, зокрема: а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (п, 266.10.1.).

Таким чином, відповідно до ст.266 Податкового кодексу України, позивач та відповідач зобов`язані були сплачувати за спірний об`єкт нерухомого майна податок на нерухоме майно, відмінний від земельної ділянки.

Відповідно ч.1 ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна, у т.ч. сплачувати податки, збори (обов`язкові платежі).

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/ 17-ц і від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц, від 15 квітня 2021 року у справі № 638/5001/17.

Відповідно до інформації Головного управління ДПС у Рівненській області від 26.10.2023 р. №14122/6/17-00-24-10-06 за об`єкт нежитлової нерухомості реєстраційний номер об`єкта 31299910, нежитлова будівля загальною площею 1590,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , нараховано такий розміри податку по рокам: за 2017 рік 14487,36 грн.; за 2018 рік 28091,90 грн.; за 2019 рік 31487,37 грн.; за 2020 рік 3267,61 грн.; за 2021 рік 45273 грн.

Відповідно до даних інтегрованої картки про сплату податку на нерухоме майно в період з 01.01.2018 по 31.12.2021 позивачем ОСОБА_1 було сплачено 17000 грн. в період з 01.01.2018 по 31.12.2018; 31331,40 грн. в період з 01.01.2021 по 31.12.2021 (а.с.22).

Також, позивачем ОСОБА_1 було сплачено 68000,00 грн. податку, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 17.01.2022.

Таким чином судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 за період (2017-2020 рр.) сплачено 116331,40 грн. податку на спірне нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки.

Судом встановлено, що з метою досудового врегулювання спору, позивач 30.10.2023 надіслав на адресу відповідача досудову пропозицію вирішення спору (отримана відповідачем 03.11.2023), а саме відшкодувати 1/2 частини сплаченого позивачем податку на спірне нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (а.с.18-19).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не сплачував вказаного податку за спірний об`єкт нерухомого майна за періоди 2017-2020 рр. Більше того, досудову пропозицію вирішення спору від 30.10.2023 залишив без розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 заперечуючи проти позову, вказує, що позивачем не надано доказів сплати позивачем податку, а також, що Державною виконавчою службою відкрите виконавче провадження про стягнення з нього спірного податку.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, в судовому засіданні були оглянуті оригінали квитанції про сплату позивачем спірного податку відмінного від земельної ділянки, на суму 68000 грн., 17000 грн., 31331,40 грн.

Щодо твердження відповідача, що Державною виконавчою службою відкрите виконавче провадження про стягнення з нього спірного податку, суд не приймає його до уваги, оскільки з постанов Костопільського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції по ВП №71917754 від 30.05.2023, не можливо встановити, за що стягується податковий борг з відповідача, а відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки, позивач та відповідач з 21.08.2010 року по 06.10.2023 були співвласниками на праві спільної сумісної власності нежитлового приміщення ТЛ-40 по АДРЕСА_1 , і позивач сплатив за спірне нерухоме майно, податок на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, а відповідач не сплачував вказаний податок і не відшкодував добровільно 1/2 частину сплаченого податку позивачем, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.81, 141, 258, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов`язаних з утримання спільного майна задоволити.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_5 ) 1/2 частку понесених витрат на сплату податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, у розмірі 58165 (п`ятдесят вісім тисяч сто шістдесят п`ять) грн. 70 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_5 ) сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_6 .

Повне судове рішення складено 12.03.2024.

СуддяО. С. Цвіркун