Справа № 490/6318/24
н/п 2/490/2876/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
28 листопада 2024 року м. Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором позики, -
23.07.2024 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 140 000,00 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 10.06.2024 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики №1, відповідно до якого позичальник отримав від позикодавця у борг грошові кошти у розмірі 140 000,00 грн. та надав розписку на отримання грошових коштів, яка є додатком до даного договору. Укладаючи договір сторони домовились, що борг буде повернуто до 17.06.2024 року, однак у визначений строк позичальник не повернув суму боргу. За такого позивач просить суд стягнути зазначену вище заборгованість з відповідача.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2024 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 24.07.2024 року, після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено її до розгляду на 20.08.2024 року на 11 год. 00 хв.
07.08.2024 року до Центрального районного суду м. Миколаєва від позивача надійшла заява, в якій останній просив розглядати справу за його відсутності.
Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 20.08.2024 року було відкладено розгляд справи на 18.09.2024 року на 17:00 год та зобов`язано позивача надати для огляду в судовому засіданні 18.09.2024 року о 17 годині 00 хвилин оригінал боргової розписки від 10 червня 2024 року за яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав в позику від ОСОБА_1 140 000,00 грн, строком до 17 червня 2024 року.
В наступні судові засідання 17.10.2024 року та 28.11.2024 року відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
28.11.2024 року представником позивача надано суду заяву про долучення до матеріалів справи оригінал договору позики №1 від 10 червня 2024 року та оригінал розписки про отримання грошей від 10 червня 2024 року. Також, в даній заяві представник позивача клопоче про розгляд справи без участі позивача та його представника, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, наполягає на задоволенні позовних вимог.
Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в тому числі через оголошення на веб-сайті Судової влади України, не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.
В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 28.11.2024 року постановлено провести заочний розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором позики.
Частиною другою статті 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом досліджено оригінал Договору позики №1 від 10 червня 2024 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до пункту 1 даного договору ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 140000,00 грн., а ОСОБА_2 зобов`язується повернути позивачу таку ж суму грошей до 17 червня 2024 року. Факт підтвердження передачі коштів від позикодавця до позичальника підтверджується підписаною сторонами договору розпискою.
В пункті 2 Договору позики №1 від 10 червня 2024 року містяться умови та порядок повернення боргу.
Серед додатків до Договору позики №1 від 10 червня 2024 року міститься Розписка про отримання коштів від 10.06.2024 року на 1 аркуші.
Договір підписано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Судом досліджено Додаток до Договору позики №1 від 10 червня 2024 року Розписку про отримання грошей від 10.06.2024 року відповідно до якої ОСОБА_2 отримав 140000,00 грн., від ОСОБА_1 .
Розписка підписана ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами частини першої статті 14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як зазначено у частині першій статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Згідно з частиною третьою статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
У відповідності до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, згідно частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Зобов`язання за статтею 599 ЦК України припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Необхідно зауважити, що письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Позивач виконав своє зобов`язання передати у власність відповідачу грошові кошти, що підтверджується Додатком до Договору позики №1 від 10 червня 2024 року Розпискою про отримання грошей від 10.06.2024 року, в якій зазначено, що відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 140000,00 грн.
Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №369/3340/16-ц від 22.08.2019 за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Будь яких доказів, які б підтверджували погашення заборгованості відповідачем до суду не надходило.
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано суду беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України.
На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув суму позики у строк, визначений договором позики від 10.06.2024 року, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у розмірі 140000,00 грн., підлягають задоволенню.
За такого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 10.06.2024 року у розмірі 140000 (сто сорок тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя О.В. Саламатін