Справа № 301/1951/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 вересня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.,

суддів: Кожух О.А., Мацунича М.В.

з участю секретаря судового засідання: Чичкало М.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Попович Віталій Іванович, на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 08 лютого 2023 року у складі судді Пітерських М.О., у справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

встановив :

У липні 2022 року акціонерне товариство АТ «ТАСКОМБАНК» звернувся в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ПАТ «ВіЕс Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Фольксбанк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов`язків ВАТ «Фольксбанк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов`язків ВАТ «Електрон Банк». 22.05.2018 року Загальними зборами акціонерів ПАТ «ВіЕс Банк» та АТ «ТАСКОМБАНК» прийнято рішення про приєднання ПАТ «ВіЕс Банк» до АТ «Таскомбанк».

11.07.2018 року ПАТ «ВіЕс Банк» отримано дозвіл Національного банку України від 10.07.2018 року на реорганізацією шляхом приєднання ПАТ «ВіЕс Банк» до АТ «ТАСКОМБАНК» за спрощеною процедурою, передбаченою Законом України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків».

Таким чином АТ «ТАСКОМБАНК» як правонаступник ПАТ «ВіЕс Банк» звертається з даним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

08 травня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є АТ «ТАСКОМБАНК», та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір КF48980, згідно якого позичальник ОСОБА_2 отримав грошові кошти в сумі 25000,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором КF48980 від 08.05.2008 року, між банком та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір від 08.05.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Рацином В.Ф., зареєстрований в реєстрі за номером №2655.

Відповідно до умов Іпотечного договору в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами. Житловий будинок побудований із цегли та саману загальною площею 114,30 кв.м., житлова площа 49,10 кв.м. і на плані позначений літерою «А-А»; під літерою «Б» - корівник цегляний; під № «1-2» - огорожа металічна, під № «1» - мощення бетонне та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 07.08.2012 року у справі №705/1448/12, яке набрало законної сили 27.08.2012 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фольксбанк» за договором кредиту 153341,63 грн. та 1640,72 грн. судових витрат.

12.11.2012 року Іршавським районним судом видано виконавчий лист, який згодом пред`явлено для примусового виконання в Іршавський РВ ДВС.

У процесі примусового виконання рішення суду, між банком та боржником ОСОБА_2 було укладено мирову угоду від 15.08.2013 року про виконання зобов`язань за виконавчим листом №705/1448/12, виданим 12.11.2012 року Іршавським районним судом, та закінчення виконавчого провадження ВП №35836189.

Ухвалою Іршавського районного суду від 26.11.2013 року по справі №301/2929/13-ц визнано мирову угоду від 15.08.2013 року, укладену в процесі виконавчого провадження між стягувачем ПАТ «Фольксбанк» та боржником ОСОБА_2 , за якою погашення боргу визначено частинами згідно з відповідним графіком погашення.

При цьому відповідно до ухвали Іршавського районного суду від 26.11.2013 року судом визнано, що: «Сторони підтверджують, що заборгованість Боржника перед Стягувачем, що виникла відповідно до Кредитного договору №КF48980 від 08.05.2008 року, укладеного між ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» та ОСОБА_2 станом на 29.07.2013 року становить 18399,96 доларів США».

Умови мирової угоди боржник ОСОБА_2 виконував з порушенням графіку погашення та погасив заборгованість у розмірі 3350,00 доларів США.

Тому отриманий банком виконавчий лист №301/2929/13-ц було пред`явлено для примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А.

Відповідно до заяви від 20.08.2020 року, яку отримано позивачем 25.08.2020 року, відповідачка ОСОБА_1 повідомила банк, що: «боржник ОСОБА_2 ...мій син, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджую Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 09 січня 2020 року ...».

Також 04.09.2020 року на адресу АТ «ТАСКОМБАНК» надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №60303743, яка прийнята на підставі п.3 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», «26.08.2020 року на адресу приватного виконавця надійшла заява від ОСОБА_1 від 20.08.2020 року з додатком копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 09.01.2020 року, згідно якого боржник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Таким чином позивачу стало відомо, що позичальник/іпотекодавець/власник предмету іпотеки - ОСОБА_2 помер.

29.01.2021 року кредитором АТ «ТАСКОМБАНК» було надіслано претензію про пред`явлення вимог до спадкоємців до Іршавської державної нотаріальної контори.

16.02.2021 року за вх. №3475 від Іршавської державної нотаріальної контори Закарпатської області АТ «ТАСКОМБАНК» отримано листа за вихідним №41/01-16 від 04.02.2021 року, відповідно до якого повідомлено, що: «... у Іршавській державній нотаріальній конторі спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, у випадку звернення спадкоємців та видачі їм свідоцтва про право на спадщину Іршавською державною нотаріальною конторою Вам обов`язково буде повідомлено про склад спадкового майна, його місцезнаходження, спадкоємців боржника та їх місце постійної реєстрації».

Станом на дату подання позову жодних повідомлень від Іршавської державної нотаріальної контори Закарпатської області щодо звернення спадкоємців АТ «ТАСКОМБАНК» не отримував. Тому для виконання вимог ст.1281 ЦК України кредитор/позивач пред`явив до спадкоємців вимоги про борги позичальника/іпотекодавця - померлого ОСОБА_2 шляхом надсилання вказаної вище претензії до Іршавської державної нотаріальної контори та просив повідомити кредитора про спадкоємців, які звернулися для прийняття спадщини.

Фактичні обставини встановлені Іршавським районним судом Закарпатської області у рішеннях суду по справах №705/1448/12, №301/2929/13-ц.

Відтак позивач позбавлений необхідності доводити факт неналежного виконання умов кредитного договору, оскільки це встановлено рішеннями суду, які набрали законної сили.

На даний час вищенаведене рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором №КF48980 від 08.05.2008 року, а також виконавчий лист по справі №301/2929/13-ц, виданий у зв`язку із невиконанням ухвали суду про визнання мирової угоди, не виконані.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 08 лютого 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №KF48980 від 08.05.2008 року, укладеним між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_2 , в розмірі 14849 (чотирнадцять тисяч вісімсот сорок дев`ять) доларів США 96 центів та 51 (п`ятдесят одна) грн., що складається з:- заборгованості по тілу кредиту у сумі 14849,96 доларів США;- витрат за претензійно-позовну роботу у сумі 51 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки по Іпотечному договору від 08.05.2008 року, укладеним між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_2 , що посвідчений приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Рацин В.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за №2655, житловий будинок з надвірними спорудами, а саме:- житловий будинок з цегли та саману загальною площею 114,30 кв.м., житлова площа 49,10 кв.м. (на плані позначений літерою «А-А»);- корівник цегляний (під літерою «Б»);-огорожу металічну (під № «1-2»);-мощення бетонне (під № «1»), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , належали на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та успадковані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 сина - ОСОБА_2 .

Визначено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» 6518 (шість тисяч п`ятсот вісімнадцять) грн. судових витрат.

Зупинено виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Попович В.І., подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити у даній справі нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, вказано, що суд не врахував клопотання представника відповідача про поважність неявки у судове засідання та розглянув справу у відсутності відповідача та його представника. Суд залишив поза увагою доводи відповідача щодо пропущення позивачем, як кредитором, строків пред`явлення вимог до спадкоємців, що є наслідком позбавлення кредитора право вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «ТАСКОМБАНК» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Адвокат Попович В.І. надіслав суду письмову заяву, в якій зазначив, що кредитний договір №KF48980 від 08.05.2008 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 врегульовано, про що буде додатково повідомлено суд представником банком. Апеляційну скаргу підтримує, просить її задовольнити, рішення суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю предмета спору. Справу просить розглянути без їх участі.

Представник АТ «ТАСКОМБАНК» в черговий раз не з`явився. У відзиві на апеляційну скаргу просив розглянути справу у відсутності представника банк.

Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у відсутності сторін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи установлено, що 08 травня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №KF48980 (том 1 а.с.18-20), за умовами якого банк зобов`язувався надати ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 25000 доларів США строком на 10 років для споживчих цілей, а ОСОБА_2 зобов`язувався повернути банку основну суму кредиту частинами відповідно до графіку платежів за кредитом, що міститься в додатку №1 до кредитного договору та сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку, передбачених кредитним договором. Кінцевий строк погашення кредиту не пізніше 07 травня 2018 року, проценти за користування кредитом встановлено в розмірі 12.50% річних; у випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом або частиною кредиту та/або процентами, процент за користування кредитом встановлюється в розмірі 22,50% річних; після повного погашення простроченої заборгованості процентна ставка встановлюється в розмірі 12,50% річних.

У п.2.1. кредитного договору №KF48980 від 08.05.2008 року зазначено, що виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором забезпечується іпотекою житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 114,30 м.кв., житловою площею 49,10 м.кв., який належить позичальнику та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 5.3.1. кредитного договору №KF48980 від 08.05.2008 року банку надано право у разі невиконання або неналежного виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором списати з рахунків позичальника суму боргу на підставі свого наказу про примусову сплату боргового зобов`язання, звернути стягнення на предмет застави (іпотеки) інше забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, вимагати виконання зобов`язань за кредитним договором від поручителя (гаранта).

08 травня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк» і ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір, посвідчений 08.05.2008 року приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Рацином В.Ф. та зареєстровано в реєстрі за №2655 із накладенням заборони відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження за №2656, за умовами якого (пункт 2) з метою виконання основного зобов`язання за кредитним договором №KF48980 від 08.05.2008 року, ОСОБА_2 передав в іпотеку ВАТ «Електрон Банк» нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 114,30 кв.м., житловою площею 49,10 кв.м., і на плані позначений літерою «А-А»; під літерою «Б» - корівник цегляний; під № «1-2» - огорожа металічна, під № «1» - мощення бетонне та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .(том 1 а.с. 21-24).

Відповідно до п.3 Іпотечного договору від 08.05.2008 року предмет іпотеки належить ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності на підставі Договору дарування житлового будинку, бланк серії ВКА №455737, посвідчений 12.10.2007 року приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Гецко А.І. за реєстром №3639, витягу з Державного реєстру правочинів №4767732 (номер правочину 2413978) від 12.10.2007 року, Витягу №16605923 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.11.2007 року, виданий КП «Іршавське бюро технічної інвентаризації» в книзі номер 1 за номером запису 315, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 20623529.

У п.4 Іпотечного договору від 08.05.2008 року передбачено, що за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами кредитного договору, а також відшкодувати витрати, пов`язані з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрати на утримання і збереження предмета іпотеки, витрати на страхування предмета іпотеки, збитки завдані порушенням основного зобов`язання чи умов даного договору.

Пунктом 14 Іпотечного договору від 08.05.2008 року передбачено, що право звернення стягнення на предмет іпотеки виникає у Іпотекодержателя з наступних підстав: а) у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем основного зобов`язання, а саме: настання терміну виконання зобов`язання Іпотекодавця за кредитним договором щодо повернення суми кредиту Іпотекодержателю; у випадку затримки Іпотекодавцем щомісячної сплати процентів після настання строку їх сплати, у відповідності до умов кредитного договору; у випадку затримки Іпотекодавцем часткового погашення кредиту, згідно встановленого графіку; у інших випадках, передбачених кредитним договором та/або чинним законодавством України; б) у разі порушення Іпотекодавцем обов`язків (умов), встановлених цим договором.

Правонаступником ВАТ «Електрон Банк» було ПАТ «ФОЛЬКСБАНК», правонаступником якого було ПАТ «ВіЕс Банк», в свою чергу правонаступником якого є АТ «ТАСКОМБАНК».

Позичальник ОСОБА_2 зобов`язання за договором не виконував, рішенням Іршавського районного суду від 07.08.2012 року по справі №705/1448/12 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором №KF48980 від 08.05.2008 року в розмірі 153341,63 грн. та 1640,72 грн. судових витрат (том 1 а.с.12).

На виконання даного рішення 12.11.2012 року Іршавським райсудом видано виконавчий лист.

Ухвалою Іршавського районного суду від 26.11.2013 року по справі №301/2929/13-ц, яка набрала законної сили 03.12.2013 року, визнано мирову угоду в процесі виконання рішення між стягувачем ПАТ «Фольксбанк» та боржником ОСОБА_2 по виконавчому провадженню №35836189 (том 1 а.с. 13-14).

Даною мировою угодою сторони підтвердили, що заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №KF48980 від 08.05.2008 року станом на 29.07.2013 року становить 18399,96 доларів США, домовились затвердили графік погашення заборгованості та закінчити виконавче провадження №35836189.

26 січня 2015 року Іршавським районним судом видано виконавчий лист з примусового виконання ухвали Іршавського районного суду від 26.11.2013 року по справі №301/2929/13-ц про визнання мирової угоди (том 1 а.с. 16-17).

Ухвалою Іршавського районного суду від 11.05.2019 року замінено стягувача у виконавчому листі №301/2929/13-ц, виданого 26.01.2015 року Іршавським районним судом з примусового виконання ухвали Іршавського районного суду від 26.11.2013 року, з ПАТ «Фольксбанк» на його правонаступника АТ «Таскомбанк». Дана ухвала набрала законної сили 28.05.2019 року (том 1 а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник та іпотекодавець ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 09.01.2020 року (том 1 а.с.28).

26 серпня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №60303743 з примусового виконання виконавчого листа №301/2929/13-ц, виданого 26.01.2015 року Іршавським районним судом, у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_2 на підставі п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (том 1 а.с. 25-26).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №69526600 від 21.07.2022 року (том 1 а.с. 75).

З довідки виконкому Керецьківської сільської ради №297 від 01.08.2022 року вбачається, що спадкоємець відповідачка ОСОБА_1 на день відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем (том 1 а.с.78) та протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не відмовилася від спадщини, тому відповідно до вимог ст. ст. 1220 ч. 2, 1268 ч. 3 та ч. 5 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину та спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується листом Керецьківської сільської ради №594/02-06 від 15.07.2022 року (том 1 а.с. 66).

Заповіту ОСОБА_2 не складав. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину, відсутні.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції правильно встановив, що відповідачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги за спадкодавцем ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України (в редакції ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2478-VIII від 03.07.2018 року), спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Згідно пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2478-VIII від 03.07.2018 року, цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію.

Тобто, позивач, як кредитор спадкодавця мав право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що 25 серпня 2020 року за №Р/870 від відповідачки ОСОБА_1 до АТ «ТАСКОМБАНК» надійшла заява від 20.08.2020 року, якою вона повідомила банк, що її син, боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , колишній мешканець АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому просила закрити всі справи щодо боржника ОСОБА_2 , в підтвердження чого надала копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 09.01.2020 року. Аналогічну заяву було адресовано і приватному виконавцю Ярошевському Д.А. (том 1 а.с. 27, 28).

Отже, спадкоємцець ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 1281 ч.1 ЦК України, дізнавшись про борги спадкодавця, повідомила кредитора про відкриття спадщини (смерть боржника).

Вказана обставина підтверджується позовною заявою, в якій зазначено, що про смерть позичальника ОСОБА_2 . АТ «ТАСКОМБАНК» стало відомо 25 серпня 2020 року після отримання заяви ОСОБА_1 від 20.08.2020 року (том 1 а.с.4).

Крім того, 04 вересня 2020 року за №23082/11 до банку надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. від 26.08.2020 року про закінчення виконавчого провадження №60303743 з примусового виконання виконавчого листа №301/2929/13-ц, виданого 26.01.2015 року Іршавським районним судом, у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_2 (том 1 а.с. 25-26).

Враховуючи, що банк вже 25 серпня 2020 року був обізнаний про відкриття спадщини за позичальником ОСОБА_2 та автоматичне прийняття спадщини спадкоємцем, який проживав разом із спадкодавцем, кредитор мав пред`явити свої вимоги до спадкоємця позичальника протягом шести місяців, тобто у строк до 25 лютого 2021 року.

Позивач звернувся до Іршавської державної нотаріальної контори з Претензією кредитора - претензією про пред`явлення вимог до спадкоємців від 29 січня 2021 року, яка згідно штампу вхідної кореспонденції отримана 29.01.2021 року за вх. №11198/70 (том 1 а.с. 29).

Тлумачення статті 1281 ЦК свідчить, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Дана позиція суду узгоджується з висновком Верховного Суду 13.06.2018 року у справі №758/8549/15-ц.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано на взяв до уваги посилання відповідача на пропуск позивачем визначеного ст. 1281 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця та про порушення банком порядку пред`явлення такої вимоги (не безпосередньо до спадкоємця).

З такими висновками суду повністю погоджується колегія суддів, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними, ґрунтуються на неправильному тлумаченні вищевказаних норм матеріального права.

Матеріалами справи установлено, що позичальник зобов`язання за договором кредиту не виконував, рішення суду про стягнення з позичальника боргу за кредитом не виконано. Спадкоємцю позичальника відповідачці ОСОБА_1 було відомо про наявність боргу за кредитним договором, однак такий погашений нею не був.

Згідно із ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» (надалі Закон), у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Згідно із ст. 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до вимог ст. 39 Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки .

У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Пунктами 4 та 14 Іпотечного договору від 08.05.2008 року передбачено, що за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі та передбачено право банку на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Тобто, вказаний договір іпотеки містить застереження, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, а п. 17 містить положення про те, що право вибору способу звернення стягнення на предмет іпотеки належить іпотекодержателю.

З врахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок (загальною площею 114,30 кв.м., житлова площа 49,10 кв.м., на плані позначений літерою «А-А»; під літерою «Б» - корівник цегляний; під № «1-2» - огорожа металічна, під № «1» - мощення бетонне, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ), в рахунок погашення боргу за кредитним договором (згідно резолютивної частини позовної заяви в розмірі 14849,96 доларів США + 51 грн., з яких: заборгованість по кредиту 14849,96 доларів США; витрати за претензійно-позовну роботу 51 грн.) є підставними, та обґрунтовано їх задовольнив.

Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України.

Правовий режим воєнного часу на території України неодноразово продовжувався і діє на даний час.

Відповідно до Закону України від 15.03.2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України доповнила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» пунктом 5-2 такого змісту: «5-2.У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону».

Оскільки в Україні триває воєнний стан, суд першої інстанції правильно вказав, що виконання судового рішення у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на електронних торгах підлягає зупиненню. Зупинення дій зазначених вище норм закону, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово відтерміновує дії, спрямовані на виконання судового рішення. Приписи вказаних норм закону стосуються реалізації виконання судового рішення та не можуть впливати на право іпотекодержателя на судовий захист свого порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та правомірно задовольнив заявлений позов.

Доводи апеляційної скарги, що суд не врахував клопотання представника відповідача про поважність неявки у судове засідання та розглянув справу у відсутності відповідача та його представника, не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що представник відповідача в судове засідання не з`явився повторно, його попереднє клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому суді було задоволено та відкладено розгляд справи, а відповідач також повторно не з`явилася у судове засідання та не повідомила причини неявки.

Не заслуговують на увагу також доводи представника відповідача про врегулювання між сторонами правовідносин, що випливають з договору кредиту, та наявність підстав для закриття провадження у даній справі за відсутністю предмета спору, оскільки такі належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не підтверджені. Висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, сторони у справі не позбавлені можливості на стадії виконання рішення, у встановлений законом спосіб, здійснити свої права щодо виконання зобов`язань за договором.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Попович Віталій Іванович, залишити без задоволення.

Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 08 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 27 вересня 2024 року.

Головуючий :

Судді: