Дата документу 11.03.2024 Справа № 334/1667/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/1667/23 Головуючий у 1 інстанції Добрєв М.В.
Провадження № 22-ц/807/41/24 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Крилової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позову зазначено, що Постановою Запорізького апеляційного суду від 21.10.2020 р. у цивільній справі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 335/15462/17 стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь позивача, в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку) на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.12.2017 р. до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2022 р. у цивільній справі № 335/4208/22 зменшено розмір аліментів з 1/6 частини до 1/8 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 протягом всього часу стягнення аліментів умисно ухилявся від їх сплати у визначеному судовими рішеннями розмірі, мав можливість їх сплачувати, однак своєчасно та в повному обсязі не сплачував і створив велику заборгованість за аліментами.

Виконавчий лист № 335/15462/17 від 04.10.2021 р. Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про стягнення аліментів перебуває на виконанні в Дніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), виконавче провадження ВП № 67020048.

Згідно довідки державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 19.09.2022 р. розмір заборгованості станом на 01.11.2021 р. становив 108 818,56 грн.

Згідно довідки державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 10.03.2023 р, розмір заборгованості станом на 01.09.2022 р. становив 75 723,65 грн.

Розмір заборгованості зі сплати аліментів, нарахований державним виконавцем, ОСОБА_1 в судовому порядку не оскаржувався.

Позивач вважає, що з ОСОБА_1 належить стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, здійснивши нарахування на суму несплачених аліментів.

Позивач вказує, що станом на 01.11.2021 р. заборгованість за аліментами склала 108 818,56 грн. та протягом місяця (до 30.11.2021 р.) не була погашена і збільшилась до 111 267,35 грн. Станом на 01.01.2023 р. заборгованість за аліментами склала 45 316,89 грн та протягом місяця (до 31.01.2023 р.) була частково погашена і склала на 31.01.2023 р. 38 556,26 грн. Пеня за 31 день січня 2023 р. дорівнює 14 048.23 грн. Загалом, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2021 р. по 31.01.2023 р. склала 383 616.86 грн.

Оскільки розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не може перевищувати 100% заборгованості за аліментами, а заборгованість за аліментами станом на 31.12.2021 р. складала 111 267,35 грн., з ОСОБА_1 належить стягнути неустойку (пеню) в розмірі 111 267,35 грн.

Позивач зазначає, що є зайвим рахувати неустойку (пеню) за період до дня ухвалення рішення у справі, оскільки нарахована за цей період неустойка (пеня) не впливатиме на розмір суми, що може бути стягнута з боржника ОСОБА_1 .

Малолітня ОСОБА_4 наразі перебуває на обліку в КНП «Центр первинної медико-соціальної допомоги № 6» з діагнозом: «Порушення ритму серця. Синусова аритмія. Відкрите овальне вікно. Кардіоміопатія. Кіфосколітична постава. Поздовження плоскостопість». Через вади здоров`я має спеціальну групу по фізичній культурі. Догляд за малолітньою дитиною, обстеження, лікування обходяться позивачу, в значну грошову суму, при тому, що через військовий стан в державі позивач з серпня 2022 р. не працює і не має самостійних достатніх доходів для утримання дочки.

Окрім того на утриманні позивача знаходиться ще одна малолітня дочка: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Посилаючись на вказані вище обставини, керуючись положеннями ч.1 ст. 196 СК України, позивач вважає, що стягненню з відповідача підлягає пеня в сумі 111 267,35 грн., просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 111 267,35 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 33673,43 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 1073,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну, в якій зазначено, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заборгованість за аліментами виникла з вини позивачки, оскільки пред`явлення виконавчого листа до виконання відбулось майже через рік після ухвалення рішення суду, з чого вбачається, що вина відповідача в формуванні заборгованості відсутня.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подала апеляційну, в якій зазначено, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції невірно суму пені, яка підлягає стягнення на користь позивача з відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, з оглду на наступне.

Задовольняючи частковго позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено наявність заборгованості за сплатою аліментів, що підтверджується розрахунками державного виконавця, однак вказана в позовній заяві сума пені перевищує наявний розмір заборгованості за аліментами, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Судом встановлено, що постановою Запорізького апеляційного суду від 21.10.2020 р. у цивільній справі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 335/15462/17 стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь позивача, в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку) на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.12.2017 р. до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2022 р. у цивільній справі № 335/4208/22 зменшено розмір аліментів з 1/6 частини до 1/8 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_2 звернулась до органів виконавчої служби для примусового стягнення аліментів в жовтні 2021 року, а заборгованість по несплаті аліментів виникла з грудня 2017 року, тобто до відкриття виконавчого провадження.

Станом на 01.03.2023 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 33 673,43 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, виданим державним виконавцем від 27.03.2023 року.

ОСОБА_1 , був обізнаним про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки за рішенням суду, платежі вносив частково, проте допустив утворення заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину.

У відповідності до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

Аліменти з відповідача стягуються через органи державної виконавчої служби.

Згідно із ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Крім того, суд врахував, що обчислений державним виконавцем розмір заборгованості по аліментам в сумі 33 673,43 грн., сторонами не оскаржувався, доказів, які б спростували розмір цієї заборгованості, суду не надано, а тому такий розрахунок суд вважає вірним, належним та обґрунтованим і бере його до уваги при ухваленні вказаного рішення.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року (справа № 572/1762/15ц, провадження № 14-37цс18), викладено правову позицію, відповідно до якої неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених

аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Суд звернув увагу, що розмір пені за заявлений в позові період складає 111 267,35 грн., при цьому виходячи із даних вказаних у розрахунках державного виконавця заборгованості зі сплати аліментів склала 33 673,43 грн.

Частиною дев`ятою статті 7 СК України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Встановивши, що розмір неустойки (пені) за спірний період значно перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами, врахувавши загальні засади справедливості та розумності регулювання сімейних відносин, а також обмежуючись вимогами позову суд першої інстанції, дійшов висновку, що необхідно стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів, що не перевищує 100% заборгованості за заявлений у позові період у розмірі 33 673,43 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 14-616цс18.

За змістом частини четвертої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

Згідно з частинами третьою та восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем у порядку, встановленому СК України. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Матеріалами справи підтверджено, що заборгованість по аліментам на користь позивача на утримання дитини відповідачем в повному розмірі не сплачена, розмір заборгованості підтверджено розрахунком державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), який відповідачем не спростовано, не надано відповідачем доказів і того, що він оспорював розмір заборгованості зі сплати аліментів, не довів підстав для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам та неустойки (пені).

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) 16.11.2021 року на підставі виконавчого листа №335/15462/17 виданого 01.10.2021 року(а.с.38).

Станом на 01.11.2021 року заборгованість зі сплати аліментів складала 108 818,56 гривень (а.с. 39).

Так, згідно з наданими Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відомостями за період з 01 листопада 2021 року за відповідачем рахувалась заборгованість зі сплати аліментів:

- за грудень 2017 року 688,50 грн (нараховано 746,00 грн, сплата відсутня);

- за січень 2018 року 1 434, 20 грн (нараховано 746,00 грн, сплата відсутня);

- за лютий 2018 року 2 180,50 грн (нараховано 746,00 грн, сплата відсутня);

- за березень 2018 року 2 926,50 грн (нараховано 746,00 грн, сплата відсутня);

- за квітень 2018 року 3 672,50 грн (нараховано 746,00 грн, сплата відсутня);

- за травень 2018 року 4 418,50 грн (нараховано 2 187,69 грн, сплата відсутня);

- за червень 2018 року 6 606,19 грн (нараховано 1 505,90 грн, сплата відсутня);

- за липень 2018 року 8 112,09 грн (нараховано 1 594,71 грн, сплата відсутня);

- за серпень 2018 року 9 706,80 грн (нараховано 1 606,29 грн, сплата відсутня);

- за вересень 2018 року 11 313,09 грн (нараховано 6 446,89 грн, сплата відсутня);

- за жовтень 2018 року 17 759,98 грн (нараховано 1 282,29 грн, сплата відсутня);

- за листопад 2018 року 19 042,26 грн (нараховано 1 295,78 грн, сплата відсутня)

- за грудень 2018 року 20 338,05 грн (нараховано 1 291,89 грн, сплата відсутня);

- за січень 2019 року 21 629,94 грн (нараховано 1 507,45 грн, сплата відсутня);

- за лютий 2019 року 23 137,39 грн (нараховано 1 422,30 грн, сплата відсутня);

- за березень 2019 року 24 559,69 грн (нараховано 1 718,20 грн, сплата відсутня);

- за квітень 2019 року 26 277,89 грн (нараховано 1 648,58 грн, сплата відсутня);

- за травень 2019 року 27 926,47 грн (нараховано 1648,58 грн, сплата відсутня);

- за червень 2019 року 29 575,05 грн (нараховано 1 671,13 грн, сплата відсутня);

- за липень 2019 року 31 246,17 грн (нараховано 2 684,08 грн, сплата відсутня);

- за серпень 2019 року 33 930,25 грн (нараховано 2 826,32 грн, сплата відсутня);

- за вересень 2019 року 36 756,57 грн (нараховано 2 208,47 грн, сплата відсутня);

- за жовтень 2019 року 38 965,04 грн (нараховано 2 541,67 грн, сплата відсутня);

- за листопад 2019 року 41 506,71 грн (нараховано 2 208,47 грн, сплата відсутня);

- за грудень 2019 року 43 715,18 грн (нараховано 2 208,96 грн, сплата відсутня);

- за січень 2020 року 45 924,14 грн (нараховано 2 405,28 грн, сплата відсутня);

- за лютий 2020 року 48 329,42 грн (нараховано 2 405,28 грн, сплата відсутня);

- за березень 2020 року 50 734,69 грн (нараховано 2 405,28 грн, сплата відсутня);

- за квітень 2020 року 53 139,97 грн (нараховано 2 405,28 грн, сплата відсутня);

- за травень 2020 року 55 545,24 грн (нараховано 3 214,79 грн, сплата відсутня);

- за червень 2020 року 58 760,03 грн (нараховано 2 576,87 грн, сплата відсутня);

- за липень 2020 року 61 336,90 грн (нараховано 2 531,73 грн, сплачено 1005,03 грн.);

- за серпень 2020 року 62 863,60 грн (нараховано 3 897,68 грн, сплачено 2010,06 грн);

- за вересень 2020 року 64 751,22 грн (нараховано 3 332,33 грн, сплата відсутня);

- за жовтень 2020 року 68 083,55 грн (нараховано 3 395,36 грн, сплата відсутня);

- за листопад 2020 року 71 478,91 грн (нараховано 2 979,86 грн, сплата відсутня);

- за грудень 2020 року 74 458,77 грн (нараховано 2 599,93 грн, сплата відсутня);

- за січень 2021 року 77 058,70 грн (нараховано 2 767,26 грн, сплата відсутня);

- за лютий 2021 року 79 825,96 грн (нараховано 3 199,19 грн, сплата відсутня);

- за березень 2021 року 83 025,15 грн (нараховано 3 422,10 грн, сплата відсутня);

- за квітень 2021 року 86 447,25 грн (нараховано 3 645,01 грн, сплата відсутня);

- за травень 2021 року 90 092,25 грн (нараховано 3 025,92 грн, сплата відсутня);

- за червень 2021 року 93 118,18 грн (нараховано 3 189,40 грн, сплата відсутня);

- за липень 2021 року 96 307,57 грн (нараховано 2 934,06 грн, сплата відсутня);

- за серпень 2021 року 99 241,64 грн (нараховано 3 778,75 грн, сплата відсутня);

- за вересень 2021 року 103 020,39 грн (нараховано 3 545,86 грн, сплата відсутня);

- за жовтень 2021 року 106 566,25 грн (нараховано 2 252,31 грн, сплата відсутня);

- за листопад 2021 року 108 818,56 грн. (нараховано 2 448,79 грн., сплата відсутня);

- за грудень 2021 року 111 267,35 грн. (нараховано 2 790,51 грн., сплачено 6 977,95 грн, переплата 4 187,44 грн);

- за січень 2022 року 107 079,91 грн. (нараховано 2 587,14 грн., сплачено 6 469,41 грн, переплата 3 882,27);

- за лютий 2022 року 103 197,64 (нараховано 2 790,51 грн., сплачено 6 977,95 грн., переплата 4 187,44 грн.);

- за березень 2022 року 99 010,20 грн. (нараховано 2 790,51 грн., сплачено 6 977,95 грн., переплата 4 187,44 грн.)

- за квітень 2022 року 94 822,76 (нараховано 3 052,59 грн., сплачено 7 633,31 грн., переплата 4 225,38 грн.);

- за травень 2022 року 90 242,04 грн. (нараховано 2 815,80 грн., сплачено 7 041,18 грн., переплата 4 225,38 грн);

- за червень 2022 року 86 016,66 (нараховано 5 003,66 грн., сплачено 12 512,15 грн., переплата 7 508,49 грн.)

- за липень 2022 року 78 508,17 грн. (нараховано 1 785,28 грн., сплачено 4 464,27грн., переплата 2 678,99 );

- за серпень 2022 року 75 829,18 (нараховано 1 206,03 грн., сплачено 1 206,03 грн., переплата 105,53 грн.);

- за вересень 2022 року 75 723,65 грн. (нараховано 3 855,35 грн., сплачено 9 640,69 грн, переплата 5 785,34 грн.);

- за жовтень 2022 року 69 9638,31 грн. (нараховано 3 855,35 грн., сплачено 9 640,69 грн., переплата 5 785,34 грн );

- за листопад 2022 року 64 152,97 грн. (нараховано 8 503,62 грн., сплачено 21 264,16 грн., переплата 12 760,54 грн);

- за грудень 2022 року 51 392,43 грн. (нараховано 4 048,74 грн., сплачено 10 124,28 грн., переплата 6 075,54 грн);

- за січень 2023 року 45 316,89 грн. (нараховано 2 898,08 грн., сплачено 9 658,70 грн., переплата 6 760,63 грн);

- за лютий 2023 року 38 556,26 грн. (нараховано 2 093,12 грн., сплачено 6 975,96 грн, переплата 4 882, 84).

Станом на 01.03.2023 року заборгованість складала 33 673,43 гривні (а.с. 39).

Виходячи з наведених обставин, пеня за прострочення відповідачем сплати аліментів за спірний період розраховується наступним чином:

- за грудень 2017 року нараховується за період з 01.01.2018 року по 05.12.2021 року (1 435 днів прострочення) на суму 688,50 грн та дорівнює 9 879,97 грн.;

- за січень 2018 року - нараховується за період з 01.02.2018 по 05.12.2021 року (1 404 дні прострочення) на суму 746,00 грн та дорівнює 10 473,84 грн;

- за лютий 2018 року нараховується за період з 01.03.2018 по 05.12.2021 року (1 376 днів прострочення) на суму 746,00 грн та дорівнює 10 264,96 грн;

- за березень 2018 року нараховується за період з 01.04.2018 по 05.12.2021 року (1 345 днів прострочення) на суму 746,00 грн та дорівнює 10 033,70 грн;

- за квітень 2018 року нараховується за період з 01.05.2018 по 05.12.2021 року (1 315 днів прострочення) на суму 746,00 грн та дорівнює 9 809,9 грн;

- за травень 2018 року нараховується за період з 01.06.2018 по 05.12.2021 року (1 284 днів прострочення) на суму 514,94 грн, що дорівнює 6 611,83 грн та за період з 01.06.2018 по 28.01.2022 року (1 338 днів прострочення) на суму 1672,75 грн, що дорівнює 22 381,40 грн;

- за червень 2018 року нараховується за період з 01.07.2018 по 28.01.2022 року (1 308 днів прострочення) на суму 1 505,90 грн, що дорівнює 19 697,17 грн;

- за липень 2018 року нараховується за період з 01.08.2018 по 28.01.2022 року (1 277 днів прострочення) на суму 703,62 грн, що дорівнює 8 985,23 грн та за період 01.08.2018 по 25.02.2022 року(1 305 днів прострочення) на суму 891,09 грн, що дорівнює 11 628,72 грн;

- за серпень 2018 року нараховується за період з 01.09.2018 по 25.02.2022 року ( 1 274 днів прострочення) на суму 1 606,29 грн, що дорівнює 20 464,13 грн;

- за вересень 2018 року нараховується за період з 01.10.2018 по 25.02.2022 року (1 244 дні прострочення) на суму 1 690,06 грн, що дорівнює 20 016,71 грн; за період з 01.10.2018 по 30.03.2022 року(1 277дні прострочення) на суму 4 187,44 грн, що дорівнює 53 475,61 грн; за період з 01.10.2018 по 28.04.2022 року (1 306 днів прострочення) на суму 569,39 грн, що дорівнює 7 436,23 грн;

- за жовтень 2018 року нараховується за період з 01.11.2018 по 28.04.2022 року (1 275 днів прострочення) на суму 1 282,29 грн, що дорівнює 16 349,20 грн;

- за листопад 2018 року нараховується за період з 01.12.2018 по 28.04.2022 року (1 245 днів прострочення) на суму 1 295,78 грн., що дорівнює 16 132,46 грн;

- за грудень 2018 року нараховується за період з 01.01.2019 по 28.04.2022 року (1 214 днів прострочення) на суму 1 291,89 грн., що дорівнює 15 683,54 грн;

- за січень 2019 року нараховується за період з 01.02.2019 по 28.04.2022 року (1 138 днів прострочення) на суму 141, 37 грн., що дорівнює 1 608,79 грн; за період з 01.02.2019 по 27.05.2022 року (1 212 днів прострочення) на суму 1 366,08 грн. що дорівнює 16 556,89 грн;

- за лютий 2019 року нараховується за період з 01.03.2019 по 27.05.2022 року (1 184 днів прострочення) на суму 1 422,30 грн, що дорівнює16 840,03 грн;

- за березень 2019 року нараховується за період з 01.04.2019 по 27.05.2022 року ( 1 153 днів прострочення) на суму 1 437,00 грн, що дорівнює 16 568,61 грн; за період з 01.04.2019 по 27.06.2022 року (1 184 днів прострочення) на суму 281,20 грн, що дорівнює 3 329,41 грн;

- за квітень 2019 року нараховується за період з 01.05.2019 по 27.06.2022 року (1 154 дні прострочення) на суму 1 648,58 грн, що дорівнює 19 024,61 грн;

- за травень 2019 року нараховується за період з 01.06.2019 по 27.06.2022 року (1 123 дні прострочення) на суму 1 648,58 грн, що дорівнює 18 508,50 грн;

- за червень 2019 року нараховується за період з 01.07.2019 по 27.06.2022 року (1 093 дні прострочення) на суму 1 671,13 грн, що дорівнює 18 265,45 грн;

- за липень 2019 року нараховується за період з 01.08.2019 по 27.06.2022 року (1 062 дні прострочення) на суму 2 259,00 грн, що дорівнює 23 967,99 грн; та за період з 01.08.2019 по 27.07.2022 року (1 092 днів прострочення) на суму 425,08 грн, що дорівнює 4 641,87 грн;

- за серпень 2019 року нараховується за період з 01.09.2019 по 27.06.2022 року (1 061 днів прострочення) на суму 2 253,91 грн, що дорівнює 23 913,99 грн; та за період з 01.09.2019 по 26.09.2022 року (1 122 дні прострочення) на суму 572,41 грн, що дорівнює 6 422,44 грн;

- за вересень 2019 року нараховується за період з 01.10.2019 по 26.09.2022 року (1 092 дні прострочення) на суму 2 208,47 грн, що дорівнює 24 116,49 грн;

- за жовтень 2019 року нараховується за період з 01.11.2019 по 26.09.2022 року (1 061 днів прострочення) на суму 2 541,67 грн, що дорівнює 26 967,12 грн;

- за листопад 2019 року нараховується за період з 01.12.2019 по 29.09.2022 року (1 031 днів прострочення) на суму 462,79 грн, що дорівнює 4 771,36 грн; та за період з 01.12.2019 по 28.10.2022 року (1 063 днів прострочення) на суму 1 745,68 грн, що дорівнює 18 556, 58 грн;

- за грудень 2019 року нараховується за період з 01.01.2020 по 28.10.2022 року (1 032 днів прострочення) на суму 2 208,96 грн, що дорівнює 22 796,47 грн;

- за січень 2020 року нараховується за період з 01.02.2020 по 28.10.2022 року (1 001 днів прострочення) на суму 1 830,70 грн, що дорівнює 18325,31 грн; та за період з 01.02.2020 по 28.11.2022 року (1 032 днів прострочення) на суму 574,58 грн, що дорівнює 5 929,67 грн;

- за лютий 2020 року нараховується за період з 01.03.2020 по 28.11.2022 року (1 003 дні прострочення) на суму 2 405,28 грн, що дорівнює 24 124,96 грн;

- за березень 2020 року нараховується за період з 01.04.2020 по 28.11.2022 року (972 дні прострочення) на суму 2 405,28 грн, що дорівнює 23 379,32 грн;

- за квітень 2020 року нараховується за період з 01.05.2020 по 28.11.2022 року (942 дні прострочення) на суму 2 405,28 грн, що дорівнює 22 657,74 грн;

- за травень 2020 року нараховується за період з 01.06.2020 по 28.11.2022 року (911 днів прострочення) на суму 3 214,79 грн, що дорівнює 29 286,74 грн;

- за червень 2020 року нараховується за період з 01.07.2020 по 28.11.2022 року (881 днів прострочення) на суму 1 755,33 грн, що дорівнює 15 464,46 грн; та за період з 01.02.2020 по 21.12.2022 року (904 днів прострочення) на суму 821,54 грн, що дорівнює 7 426,72 грн;

- за липень 2020 року нараховується за період з 01.08.2020 по 21.12.2022 року (873 днів прострочення) на суму 398,96 грн, що дорівнює 3 482,92 грн;

- за серпень 2020 року не нараховується, оскільки здійснена оплата;

- за вересень 2020 року нараховується за період з 01.10.2020 по 21.12.2022 року (812 днів прострочення) на суму 3 332,33 грн, що дорівнює 27 058,52 грн;

- за жовтень 2020 року нараховується за період з 01.11.2020 по 21.12.2022 року (781 день прострочення) на суму 1 522,71 грн, що дорівнює 11 892,37 грн; та за період з 01.11.2020 по 27.01.2023 року (818 днів прострочення) на суму 1 872,65 грн, що дорівнює 15 318,28 грн;

- за листопад 2020 року нараховується за період з 01.12.2020 по 27.01.2023 року (788 днів прострочення) на суму 2 979,86 грн, що дорівнює 23 481,30грн;

- за грудень 2020 року нараховується за період з 01.01.2021 по 27.01.2023 року (757 днів прострочення) на суму 1 908,12 грн, що дорівнює 14 444,47 грн; та за період з 01.02.2020 по 24.02.2023 року (785 днів прострочення) на суму 691,81 грн, що дорівнює 5 430,71 грн;

- за січень 2021 року нараховується за період з 01.02.2021 по 24.02.2023 року (754 дні прострочення) на суму 2 767,26 грн, що дорівнює 20 865,14 грн;

- за лютий 2021 року нараховується за період з 01.03.2021 по 24.02.2023 року (726 днів прострочення) на суму 1 423,77 грн, що дорівнює 10 336,57 грн; та за період з 01.03.2021 по 28.02.2023 року ( 730 днів простроченя)на суму 1 775,42 грн, що дорівнює 12 960,57 грн;

- за березень 2021 року нараховується за період з 01.04.2021 по 28.02.2023 року (699 днів прострочення) на суму 3 422, 10 грн, що дорівнює 23 920,48 грн;

- за квітень 2021 року нараховується за період з 01.05.2021 по 28.02.2023 року (669 днів прострочення) на суму 3 645,01 грн, що дорівнює 24 385,12 грн;

- за травень 2021 року нараховується за період з 01.06.2021 по 28.02.2023 року (638 днів прострочення) на суму 3 025,92 грн, що дорівнює 19 305,37 грн;

- за червень 2021 року нараховується за період з 01.07.2021 по 28.02.2023 року (608 днів прострочення) на суму 3 189,40 грн, що дорівнює 19 391,55 грн;

- за липень 2021 року нараховується за період з 01.08.2021 по 28.02.2023 року (577 днів прострочення) на суму 2 934,06 грн, що дорівнює 16 929,53 грн;

- за серпень 2021 року нараховується за період з 01.09.2021 по 28.02.2023 року (546 днів прострочення) на суму 3 778,75 грн, що дорівнює 20 631,98 грн;

- за вересень 2021 року нараховується за період з 01.10.2021 по 28.02.2023 року (516 днів прострочення) на суму 3 545,86 грн, що дорівнює 18 296,64 грн;

- за жовтень 2021 року нараховується за період з 01.11.2021 по 28.02.2023 року (485 днів прострочення) на суму 2 252,31 грн, що дорівнює 10 923,70 грн;

- за листопад 2021 року нараховується за період з 01.12.2021 по 28.02.2023 року (455 днів прострочення) на суму 2 448,79 грн, що дорівнює 11 141,99 грн.

З розрахунку заборгованості державного виконавця Дідичук Я.В. від 27.03.2023 року вбачається, що в подальшому щомісячні платежі здійснювались без пропусків, розмір аліментів за поточний місяць покривався у повному обсязі. Щомісячні переплати враховувались для зменшення заборгованості, що утворилась в період початок якого визначений рішенням суду груднем 2017 та до моменту відкриття виконавчого провадження.

Загальна сума пені значно перевищує, наявну суму заборгованості, відповідно позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а розмір стягнення має бути тотожним розміром суми наявної заборгованості, тобто 33 673,43 гривні.

Визначаючи розмір пені за порушення строків сплати аліментів, позивачем не було застосовано вказане правило всупереч частини другої статті 196 СК України та здійснено розрахунок пені із повної суми нарахованих щомісячних аліментів без врахування часткового погашення заборгованості, та черговості зарахування відповідних платежів, окрім цього, невірно розраховано кількість днів, за яку має бути нарахована пеня.

Таким чином спростовані доводи викладені в апеляційній скарзі позивача, щодо невірного розрахунку суми пені, що підлягає стягненню з відповідача.

Доводи апеляційної скарги відповідача, щодо відсутності його вини у формуванні заборгованості, колегією суддів не беруться до уваги, з огляду на наступне.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) викладено висновок, що «положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів».

Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Тобто відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає в усіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Чинним законодавством передбачена презумпція вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладається тягар доведення протилежного, однак, відповідач не спростував належним чином обставин позову, передбачених статтею 196 СК України, які є підставою для покладення відповідальності зі сплати відповідної неустойки.

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі відповідача на відповідну судову практику Верховного Суду, оскільки висновки у зазначених справах, і у справі, яка переглядається, як і встановлені фактичні обставини, є різними, у кожній із цих справ суди виходили з конкретних обставин та доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки не спростовують висновків суду та встановлені ним обставини, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційних скарг, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, вважає, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.

Належних, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційні скарги не містять.

Апеляційні скарги не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційних скаргах доводи фактично зводяться до незгоди сторін з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11 березня 2024 року.

Головуючий

Судді: