П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ДОДАТКОВА)

20 листопада 2024 року місто Київ

справа № 758/3204/19

провадження №22-з/824/1489/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бондар Юлії Миколаївни про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори, про визнання недійсним договору дарування без застосування наслідків недійсності, зобов`язання повернути правовстановлюючі документи,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори про визнання недійсним договору дарування без застосування наслідків недійсності, зобов`язання повернути правовстановлюючі документи.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 4 липня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Додатковим рішенням Подільського районного суду м.Києва від 17 липня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 19 липня 2023 року скасовані заходи забезпечення позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 - адвокат Соляник Д.П. подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Соляником Д.П., залишено без задоволення. Рішення Подільського районного суду м.Києва від 4 липня 2023 року залишено без змін.

27 вересня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бондар Ю.М. про ухвалення додаткового рішення.

У заяві зазначає, що 25 вересня 2024 року Київський апеляційний суд прийняв постанову у справі № 758/3204/19, але суд не вирішив питання щодо судових витрат.

З метою захисту своїх законних прав та інтересів в суді апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_1 була змушена звернутися до адвоката. Витрати на оплату професійної правничої допомоги, пов`язані з розглядом справи, складають 12 000 грн.

Одночасно з відзивом на апеляційну скаргу адвокатом Бондар Ю.М. було подано до суду заяву про відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн. До заяви були додані документи на підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу, а саме: копія договору про надання правової допомоги №06-03/23 від 6 березня 2023 року; копія додатку №2 від 13 травня 2024 року до договору про надання правової допомоги №06-03/23, яким визначено фіксований розмір гонорару адвоката; копія квитанції банку про оплату послуг з надання професійної правничої допомоги у розмірі 8000 грн., копія акту виконаних робіт №1/24 від 18 травня 2024 року.

Згідно з п.3. Додатку №2 від 13 травня 2024 року до договору про надання правової допомоги №06-03/23 від 6 березня 2023 року сторони погодили, що виплата гонорару (винагороди) авансом здійснюється в розмірі 8 000 грн. Інша частина гонорару у розмірі 4 000 грн. підлягає до сплати клієнтом протягом п`яти банківських днів після ухвалення остаточного рішення Київським апеляційним судом за наслідками перегляду рішення Подільського районного суду міста Києва від 4 липня 2023 року у справі №758/3204/19.

На виконання умов договору ОСОБА_1 26 вересня 2024 року сплатила 4000 грн. за надання правничої допомоги після прийняття постанови Київським апеляційним судом.

Так як остаточним судовим рішенням у справі не було вирішено питання про розподіл судових витрат, виникла необхідність у зверненні до суду з заявою.

8 листопада 2024 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_2 - адвоката Соляника Д.П., в якій останній заперечує щодо заявленої відповідачем суми витрат на правову допомогу. Вважає витрати в розмірі 12 000 грн. неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг та затраченим часом на надання таких послуг, не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, а тому заявив про їх зменшення. Вважає, що обсяг робіт і час витрачений на консультації, підготовку та подання відзиву на апеляційну скаргу, а також підготовка та подача інших процесуальних документів незначної складності є неспівмірними із складністю виконаних адвокатом робіт. Більшість із зазначених процесуальних документів не вплинули на результати розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи складеність справи та обсяг виконаних робіт в даному апеляційному провадженні, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат вважає, за можливе стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

Одночасно просив провести розгляд заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі за його відсутності та відсутності його довірителя ОСОБА_2 .

В судове засідання не з`явилися учасники справи, будучи повідомленими про день та час розгляду справи шляхом направлення судових повідомлень до електронних кабінетів учасників справи, через підсистему "Електронний суд", що підтверджується звітами про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду від 7 листопада 2024 року (том №2 а.с. 236, 237), у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.4 ст.270 ЦПК України.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Бондар Ю.М. подала суду заяву про розгляд питання щодо ухвалення додаткового рішення за її відсутності та відповідачки ОСОБА_1 .. Одночасно зазначила про те, що підтримує вимоги викладені у заяві про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи (ч.4 ст. 270 ЦПК України).

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру» визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 2 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 3 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 6 грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Бондар Ю.М. одночасно з відзивом на апеляційну скаргу подала заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, у якій просила стягнути з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представник відповідача надала копію договору про надання правової допомоги № 06-03/23 від 6 березня 2023 року, копію додатку №2 до договору про надання правової допомоги, копію акту виконаних робіт щодо надання юридичних послуг 1/24 від 18 травня 2024 року, копію квитанції банку про оплату послуг з надання професійної правничої допомоги в сумі 8000 грн.

До заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, представник відповідача додала квитанцію про оплату послуг з надання професійної правничої допомоги в сумі 4000 грн. та акт виконаних робіт щодо надання юридичних послуг 2/24 від 26 вересня 2024 року.

Відповідно до умов договору про надання правової допомоги №06-03/23 від 6 березня 2023 року, укладеного між адвокатом Бондар Ю.М. та ОСОБА_1 , клієнт замовляє виконавцю надання юридичних послуг (правової допомоги) по захисту прав та законних інтересів клієнта. Юридичні послуги (правова допомога) надається клієнту виконавцем на платній основі відповідно до умов визначених цим договором (п.п.1.1 -1.2).

Оплата за надання юридичних послуг здійснюється клієнтом в готівковій або безготівковій формі клієнтом у строки, визначені сторонами у додатковій угоді (п.п.4.1.).

У додатку №2 до договору про надання правової допомоги № 06-03/23 від 13 травня 2024 року сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару (винагороди) за надання адвокатом правничої допомоги вказаної в договорі і визначеної дорученням щодо представництва клієнта в Київському апеляційному суді у справі № 758/3209/19 за позовом ОСОБА_3 (правонаступником якої є ОСОБА_2 ) у розмірі 12 000 грн. (п.1).

Сторони погодили, що вказаний в п.1 цього додатку розмір гонорару (винагороди) за надання правничої допомоги вказаної в договорі і визначеної дорученням визначено сторонами з врахування складності справи, її значення для клієнта виходячи із принципів розумності та з врахуванням часу (строку) дії договору протягом якого доручення підлягає виконанню (п.2).

Згідно з пунктом 3 додатку №2 від 13 травня 2024 року до договору про надання правової допомоги № 06-03/23 від 6 березня 2023 року сторони погодили, що виплата гонорару (винагороди) авансом здійснюється в розмірі 8000 грн. Інша частина гонорару в розмірі 4000 грн. підлягає до сплати клієнтом протягом п`яти банківських днів після ухвалення остаточного рішення Київським апеляційним судом за наслідками перегляду рішення Подільського районного суду м.Києва від 4 липня 2023 року у справі №758/3204/19.

Згідно акту виконаних робіт щодо надання юридичних послуг №1/24 від 18 травня 2024 року, укладеного між адвокатом Бондар Ю.М. та ОСОБА_1 , на виконання умов договору про надання правової допомоги №06-03/23 від 6 березня 2023 року, адвокат надала замовнику послуги з правової допомоги, а саме: ознайомлення з матеріалами справи №758/3204/19 в Київському апеляційному суді (кількість витраченого часу 1 година, вартістю 1500 грн.); усна консультація та аналіз апеляційної скарги, формування позиції під час апеляційного розгляду справи (кількість витраченого часу - 1 година, вартістю 1500 грн.); підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу у справі на 10 сторінках (кількість витраченого часу 4 години, вартістю 5000 грн. /з розрахунку 1 сторінка - 500 грн./). Загальна вартість послуг виконавця за актом складає 8000 грн. (том №2, а.с.188).

Згідно акту виконаних робіт щодо надання юридичних послуг №2/24 від 26 вересня 2024 року, укладеного між адвокатом Бондар Ю.М. та ОСОБА_1 , на виконання умов договору про надання правової допомоги №06-03/23 від 6 березня 2023 року, адвокат надала замовнику послуги з правової допомоги, а саме: підготовка та подання заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу з додатками (кількість витраченого часу -1 година, вартістю 1000 грн.); ознайомлення з матеріалами справи в Київському апеляційному суді (кількість витраченого часу - 45 хв., вартістю 1000 грн.); участь у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 25 вересня 2024 року (кількість витраченого часу - 1 година, вартістю 1500 грн.); підготовка та подання заяви про ухвалення додаткового рішення (кількість витраченого часу - 1 година на 3-х арк., вартістю 500 грн.). Загальна сума вартості послуг виконавця за цим актом складає 4000 грн. (том №2, а.с. 226).

Зазначені акти підписані обома сторонами договору. Виконавець своїм підписом засвідчила про оплату замовником всієї суми наданих послуг, а замовник підтвердила факт оплати та відсутність будь - яких претензій щодо наданих виконавцем послуг.

Фактична оплата ОСОБА_1 послуг з надання професійної правничої допомоги підтверджується відповідними квитанціями від 6 березня 2023 року на суму 8000 грн. та від 6 березня 2023 року на суму 4000 грн. (том №2а.с. 189, 225).

Представника ОСОБА_2 - адвокат Соляник Д.П. у поданій ним заяві заперечував щодо заявленої відповідачем суми судових витрат на правову допомогу, оскільки вважає витрати в розмірі 12000 грн. є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг та затраченим часом на надання таких послуг, не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, а тому заявив про їх зменшення.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи і витраченого адвокатом часу.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

За результатами розгляду питання про розподіл судових витрат та дослідження поданих на їх підтвердження доказів, суд апеляційної інстанції встановив, що предмет спору в цій справі не є складним і характер вимог є розповсюдженою категорією цивільних справ, відсутня потреба у вивченні великого обсягу фактичних даних і процесуальні документи, які містяться у ній, не є складними та не можуть займати значних витрат часу на їх виготовлення і побудову правової позиції професіоналом в галузі права.

Крім цього, суд враховує те, що правова позиція сторони відповідача у справі у суді першої та апеляційної інстанції не змінювалась, адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавства, що регулюють спір у справі та документи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовувала вимоги та інші обставини.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги заперечення адвоката Соляника Д.П. щодо заявленого відповідачкою розміру витрат на правову допомогу, колегія суддів дійшла висновку про те, що відшкодування заявлених представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Бондар Ю.М. витрат у розмірі, обумовленого сторонами, є завищеними та необґрунтованими, а також неспівмірними з витраченим часом та обсягом виконаних робіт.

Крім цього, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених ч. 3 ст. 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що з огляду на подані представником відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бондар Ю.М. процесуальні документи, доказове наповнення матеріалів справи та їх об`єм, враховуючи складність справи та виконані роботи, тривалість судового засідання в суді апеляційної інстанції, критерії обґрунтованості та пропорційності до предмета спору (ч.3 ст. 141 ЦПК України), критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також приймаючи до уваги заперечення представника ОСОБА_2 - адвоката Соляника Д.П.. щодо розміру витрат на правову допомогу, обґрунтованими та справедливими є витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн..

Керуючись ст. ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 5000 гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус