Провадження № 22-ц/801/952/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Копилова Л. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 рокуСправа № 127/28060/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Медвецького С. К., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання Різник Д. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 127/28060/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.03.2024 року, ухвалене у складі судді Копилова Л. В. в приміщенні суду в смт. Тиврів, -

в с т а н о в и в :

12.09.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом (вх № 72622) до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі АТ «ПУМБ»), третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просила : визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 29734 від 2.09.2020 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С. щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості перед АТ «ПУМБ» в розмірі 49560,86 грн, а також стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в сумі 20000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 грн.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.03.2024 позовну заяву задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 2.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н. С., зареєстрований в реєстрі за № 29734 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 49560 грн. 86 коп. Стягнуто з АТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073 грн 60 коп та витрати на правову допомогу в сумі 20000 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу, АТ «ПУМБ» подано апеляційну скаргу (вх. № 2896) /а. с. 69-71, 85-86/, в якій, з урахуванням уточненої апеляційної скарги /а. с. 85-86/, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповноту з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу в сумі 20000 грн та ухвалити нове про стягнення з АТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 1000 грн.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що відповідачу під час розгляду справи не було надіслано позовну заяву разом з доданими до неї копіями документів, а тому відповідач не зміг скористатись своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та заперечень щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу адвоката, яка є неспівмірною зі складністю справи.

ОСОБА_2 раніше вже супроводжував щонайменше ще 4 аналогічних справи, про що свідчить інформація, розміщена на офіційному сайті Судової влади, тому написання позову не вимагало багато часу, оскільки юридична робота була виконана під час підготовки попередніх аналогічних позовів, законодавство та судова практика з цього часу не змінювалась. Адвокатом не здійснювався збір доказів у справі, крім того адвокат не бажав брати участь у жодному судовому засіданні, просив розглядати справу без його участі.

17.04.2024 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 3777) ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Також просить стягнути з АТ «ПУМБ» на користь позивача 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката понесені в суді апеляційної інстанції.

12.04.2024 та 6.05.2024 до Вінницького апеляційного суду надійшли клопотання ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , в якому представник просить розглядати справу у його відсутності та відсутності позивача, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина друга статті 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині частково не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України з таких підстав.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції зазначив про те, що за правилами ч.1, п.1) ч.3 ст. 133, ч.2 ст. 137, п.1) ч.2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема, витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн. Підстав для зменшення такої суми витрат, чи невідповідність її розміру критерію розумності, співмірністю із складністю справи та проведеним обсягом робіт, в ході судового розгляду встановлено не було.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується з наступних підстав.

Колегія суддів враховує, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15, провадження № 14-280цс18).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (постанова Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20)).

У частинах четвертій - шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В позові позивачем зазначено, що орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу згідно договору про надання правничої допомоги від 8.08.2023 року становить 20000 грн /а. с. 8/.

Позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції надано наступні документи : договір про надання правничої (правової) допомоги від 8.08.2023 /а. с. 22/; акт надання послуг від 25.08.2023 /а. с. 23/; квитанція до прибуткового касового ордера № 50 від 25.08.2023 /а. с. 24/; копію ордера серії АА № 1174722 від 8.08.2023 /а. с. 25/; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльності № 4623 від 26.07.2011 /а. с. 26/.

Згідно з актом надання послуг від 25.08.2023, адвокат Ясинецький О. А. та клієнт ОСОБА_1 домовились, що адвокат надає послуги відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги від 8.08.2023 року, за участь у розгляді цієї справи оплачується гонорар в розмірі 20000 грн, який складається з : (1) консультація від 8.08.2023 1 год 2000 грн; (2) підготовка та подача адвокатського запису вих № 10/08/2023-2011 № 5 від 10.08.2023 1 год 2000 грн; (3) підготовка та подача позовної заяви та підготовка документів для подачі позовної заяви 7 год 14000 грн (2000 за 1 год); (4) підготовка та подача клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін 1 год 2000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою відповідачу за адресою ( АДРЕСА_1 /а. с. 61-62/, проте рекомендований лист повернувся до суду з відділення поштового зв`язку «Укрпошта» з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тоді як юридичною адресою АТ «ПУМБ» є вул. Андріївська, 4, м. Київ /а. с. 82/

У зв`язку з тим, що відповідач не отримав копію позовної заяви, він не зміг скористатись своїм правом на надання заперечень щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу адвоката, які вважає неспівмірними зі складністю справи. Тому в цій частині аргументи апеляційної скарги колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Також суд апеляційної інстанції вважає частково обґрунтованими й аргументи апеляційної скарги (заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката) також в тій частині, що розмір витрат 20000 грн на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи, є завищеним, враховуючи наведені в скарзі заперечення про те, що :

- представник ОСОБА_2 раніше вже супроводжував щонайменше ще 4 аналогічних справи, про що свідчить інформація, розміщена на офіційному сайті Судової влади, тому написання позову не вимагало багато часу (в позові зазначено 7 год по 2000 грн за 1 год, всього 14000 грн),

- складність справи незначна;

- крім того справа розглянута судом першої інстанції в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів враховує, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права, а тому ураховуючи конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, Вінницький апеляційний суд вважає, що обгрунтованим та доведеним є розмір витрат на правничу допомогу 5000 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, адже такий розмір витрат відповідає критерію розумної необхідності.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 1-4 частини першої статті 376 ЦПК України).

З огляду на зазначене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу шляхом стягнення з АТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу, з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг (підготовка та написання позовної заяви, направлення адвокатського запиту, незначну складність справи та її розгляд у спрощеному провадженні) в сумі 5000 грн.

Щодо розподілу судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 142 ЦПК України).

Відповідно до підпункту б, в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, серед-іншого, з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що оскарження судового рішення щодо розподілу судових витрат може відбуватися або шляхом оскарження рішення по суті спору в частині розподілу судових витрат, або шляхом оскарження додаткового судового рішення, а вимоги про розподіл судових витрат не відносяться до позовних та не впливають на розмір ставки судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, тому особа, яка подає апеляційну скаргу не повинна сплачувати судовий збір за її подання на рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу (постанова ВС від 21.07.2022 року по справі № 2040/6743/18, від 27.01.2021 по справі № 761/27177/14-ц).

За таких обставин, правових підстав для розподілу судового збору за наслідками розгляду апеляційної скарги немає.

Представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в суді апеляційної інстанції в сумі 8000 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції судом першої інстанції надано наступні докази : договір про надання правничої (правової) допомоги від 12.04.2024 /а. с. 106-107/; акт надання послуг від 12.04.2024 /а. с. 23/; квитанцію до прибуткового касового ордера № 45 від 12.04.2024 /а. с. 109/; копію ордера серії АА № 1399077 від 12.04.2024 /а. с. 110/; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльності № 4623 від 26.07.2011 /а. с. 26/. Згідно з актом надання послуг від 12.04.2024, адвокат Ясинецький О. А. та клієнт ОСОБА_1 домовились, що адвокат надає послуги відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.04.2024, за участь у розгляді справи цієї справи оплачується гонорар в розмірі 8000 грн, який складається з : (1) консультація від 12.04.2024 30 хв 1000 грн; (2) підготовка та подача відзиву на апеляційну скаргу 3 год 6000 грн; (3) підготовка та подача клопотання про розгляд справи без участі (відсутності) позивача та представника 30 хв. 1000 грн.

Колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, оскільки вимоги щодо відшкодування витрат на правничу допомогу при розгляді судових рішень пов`язаних із відшкодуванням витрат на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню (постанова ВС від 8.02.2024 по справі № 910/9714/22).

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» задовольнити частково.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.03.2024 року у даній справі змінити в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

У стягненні з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. К. Медвецький

В. П. Рибчинський