Справа № 944/913/23 Головуючий у 1 інстанції: Поворозник Д.Б.
Провадження № 22-ц/811/3649/23 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.В. Псярук

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович, про знання арешту з транспортного засобу та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

17 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зняти арешт з автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , накладений на підставі постанов приватного виконавця Білецького І.М. № 0 від 12 листопада 2022 року у ВП № 70244535 від 04 листопада 2022 року, № 3 від 05 грудня 2022 року у ВП № 70251792 від 09 листопада 2022 року та визнати за ним право власності на зазначений автомобіль.

Позов обгрунтовував тим, що 25 жовтня 2022 року він придбав у ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6413/22/03526 від 25 жовтня 2022 року, укладеного між ним та першою філією ПП «КОРІНТІЯ», яка діяла на підставі договору комісії № 6413/22/1/013985 від 22 жовтня 2022 року, укладеного з ОСОБА_2 , автомобіль марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 . Вартість автомобіля становила 120000,00 грн. Зазначена сума була передана відповідачу в повному обсязі перед підписанням договору. Відповідно до п. 2.2 умов договору купівлі-продажу від 25 жовтня 2022 року, право власності на транспортний засіб переходить до покупця в момент підписання договору. Протягом 10 днів після укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу, а саме 25 жовтня 2022 року він звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Запорізькій області (філія ГСЦ МВС) з метою подальшої реєстрації транспортного засобу на своє ім`я. Однак, перереєстрація транспортного засобу в момент укладання договору здійснена не була через безпекову ситуацію в сервісному центрі та в м. Запоріжжі в цілому, що пов`язано з військовою агресією російської федерації щодо України. Разом з тим, представниками сервісного центру МВС України його було проінформовано про можливість перереєстрації спірного транспортного засобу в будь-якому сервісному центрі на території України в будь-який час. Таким чином, обов`язок щодо реєстрації належного йому транспортного засобу в 10-денний термін після його придбання не було виконано з незалежних від нього причин. При цьому, інформація про укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу між сторонами знаходиться в базі даних МВС України. Таким чином, на час укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6413/22/03526 від 25 жовтня 2022 року транспортний засіб не був арештований чи обтяжений в будь-який інший спосіб, про що свідчать службові відмітки на заяві №841407296 від 25 жовтня 2022 року, виданої ТСЦ 2348 МВС України. Однак, 23 січня 2023 року в м. Дніпро інспектором взводу № 2 роти № 4 батальйону № 2 УПП в Дніпропетровській області на підставі акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та відповідно до постанови про розшук майна боржника № 0 від 12 листопада 2022 року у ВП 70244535 від 04 листопада 2022 року, № 3 від 05 грудня 2022 року у ВП № 70251792 від 09 листопада 2022 року було вилучено належний йому транспортний засіб та передано такий на зберігання на спеціальний майданчик МВС. За інформацією особи, що проводила вилучення автомобіля, зазначені вище постанови про розшук майна боржника винесені приватним виконавцем Білецьким І.М. При цьому, як свідчить акт огляду та тимчасового вилучення транспортного засобу, виконавчі провадження, за якими було вилучено транспортний засіб, були відкриті 04 листопада 2022 року та 09 листопада 2022 року, тобто вже після переходу до нього права власності на автомобіль. Тому вважає, що постанови про розшук майна відповідача безпідставно містять посилання на розшук та вилучення автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки на час їх винесення майно не перебувало у власності відповідача, а сам автомобіль повинен бути повернутим власнику. Після 04 листопада 2022 року він як власник автомобіля, позбавлений можливості здійснити за собою реєстрацію транспортного засобу, оскільки автомобіль перебуває під арештом, а з 23 січня 2023 року є тимчасово затриманим. Це в свою чергу призводить до того, що він не може використовувати транспортний засіб в повному обсязі, обмежений як власник у праві володіння, користування та розпорядження майном, що належить йому на праві власності, у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів з позовом про визнання права власності та зняття арешту з транспортного засобу.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович, про знання арешту з транспортного засобу та визнання права власності відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що 25 жовтня 2022 року він придбав у ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6413/22/03526 від 25 жовтня 2022 року, укладеного між ним та першою філією ПП «КОРІНТІЯ», яка діяла на підставі договору комісії № 6413/22/1/013985 від 22 жовтня 2022 року, укладеного з ОСОБА_2 , автомобіль марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 . Оскільки договір, на підставі якого він набув право власності на спірний автомобіль, є підписаний уповноваженими особами, підписи скріплені печатками, договір укладений у письмовій формі та зареєстрований у базах даних РСЦ МВС України, вважає себе належним власником транспортного засобу. У зв`язку з військовою агресією росії щодо України він був позбавлений можливості вчасно зареєструвати придбаний транспортний засіб з незалежних від нього причин. В подальшому він дізнався, що починаючи з 04.11.2022 року на даний автомобіль було накладено арешт. При цьому, арешт на автомобіль марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , накладено вже після укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу №6413/22/03526 від 25.10.2022 року, тобто після набуття ним права власності на зазначений автомобіль. За наведених обставин позивач вважає належним способом захисту своїх порушених прав визнання за ним права власності на транспортний засіб та зняття з нього арешту.

Постановляючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні його позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у справі ОСОБА_2 є боржником у двох виконавчих провадженнях щодо стягнення з нього заборгованості в користь ОСОБА_3 та держави України в особі Національної поліції України, а відтак звертаючись до суду з позовом лише до боржника, позивачем не залучено всіх осіб (відповідачів), на користь яких накладено арешт на спірний транспортний засіб, що, на думку суду, є достатньою та самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, в тому числі і щодо вимоги про визнання права власності на автомобіль. При цьому, суд першої інстанції не врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка неодноразово наголошувала на тому, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанова від 26.11.2019 року у справі № 905/386/18, від 05.05.2020 року у справі № 554/8004/16, від 07.04.2021 року у справі № 174/474/17). Відтак, позов про зняття арешту з транспортного засобу може бути пред`явлено або до боржника, або до особи, в інтересах якої накладено арешт в межах відкритих виконавчих проваджень. Вважає, що суд першої інстанції зазначені висновки Верховного Суду не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні пред`явленого ним позову.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

У засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 зазначено, що вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 січня 2023 року у справі № 343/565/21, вирішити питання про скасування арешту, накладеного у межах виконавчого провадження, без залучення до участі у справі в якості відповідачів усіх осіб, на користь яких накладено такий арешт, є неможливим.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2022 року між Першою філією ПП «КОРІНТІЯ» (комісіонер) в особі представника Нурієвої Л.О. та Вільшанецьким М.М. (комітент), в інтересах якого діяв ОСОБА_4 , було укладено договір комісії № 6413/22/1/013985, відповідно до якого комісіонер зобов`язалося за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , за ціною не нижче узгодженої сторонами, а саме 120000,00 грн.

25 жовтня 2023 року між Першою філією ПП «КОРІНТІЯ» (продавець) в особі ОСОБА_5 , яка діяла на підставі укладеного з власником транспортного засобу Договору комісії № 6413/22/1/013985 від 22 жовтня 2022 року, та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 .

В день укладення договору купівлі-продажу автомобіля 25 жовтня 2022 року ОСОБА_1 здійснив оплату за перереєстрацію транспортного засобу в сумі 633,54 грн та 303,67 грн, що підтверджується квитанціями № 61553 та № 61557 від 25 жовтня 2022 року.

25 жовтня 2022 року фахівцем експертної служби МВС була сформована заява № 841407296 про перереєстрацію транспортного засобу, автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , однак така зареєстрована не була.

23 січня 2023 року в м. Дніпро інспектором взводу № 2 роти № 4 батальйону № 2 УПП в Дніпропетровській області на підставі Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та відповідно до постанови про розшук майна боржника № 0 від 12 листопада 2022 року у ВП 70244535 від 04 листопада 2022 року, № 3 від 05 грудня 2022 року у ВП № 70251792 від 09 листопада 2022 року у позивача ОСОБА_1 було вилучено транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 та передано такий на зберігання на спеціальний майданчик МВС.

Згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження сторонами виконавчого провадження № 70244535 є боржник - фізична особа ОСОБА_2 , стягувач - фізична особа ОСОБА_3 ; сторонами виконавчого провадження № 70251792 є боржник - фізична особа ОСОБА_2 , стягувач - державні органи Національна поліція України, Департамент патрульної поліції, Управління безпеки дорожнього руху.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про знання арешту з транспортного засобу та визнання за ним права власності на автомобіль, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 (продавець автомобіля) є боржником у двох виконавчих провадженнях щодо стягнення з нього заборгованості в користь ОСОБА_3 та державних органів України в особі Національної поліції України, Департаменту патрульної поліції, Управління безпеки дорожнього руху, в ході виконання яких державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на спірний транспортний засіб. Враховуючи, що ОСОБА_1 пред`явив позов лише до ОСОБА_2 (продавця автомобіля та боржника у виконавчих провадженнях) та не залучив до участі у справі в якості відповідачів всіх осіб, в користь яких накладено арешт на спірний транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», підстави для задоволення позову відсутні.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 175 ЦПК визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Не залучення до участі у справі особи як співвідповідача, за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті, є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19 (провадження № 61-6983св20).

Оскільки предметом даного спору є вимога власника транспортного засобу - ОСОБА_1 про звільнення належного йому майна з-під арешту, накладеного державним виконавцем під час здійснення виконавчих дій щодо стягнення заборгованості з боржника - відповідача ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 та державних органів України в особі Національної поліції України, Департаменту патрульної поліції, Управління безпеки дорожнього руху, при цьому позов пред`явлено лише до боржника, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для його задоволення у зв`язку з незалученням до участі у справі як співвідповідачів ОСОБА_3 та державних органів України в особі Національної поліції України, Департаменту патрульної поліції, Управління безпеки дорожнього руху - стягувачів у виконавчих провадженнях, в ході виконання яких накладено арешт на спірний транспортний засіб.

Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 травня 2024 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра