Головуючий у суді першої інстанції В.В. Підпалий
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

29 листопада 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг»

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року,

у с т а н о в и в :

20 березня 2024 року ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» про захист прав споживачів.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року справу передано на розгляд до Корабельного районного суду м. Миколаєва за підсудністю, виходячи з зареєстрованого місця проживання позивача.

Позивач ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до Печерського районного суду м. Києва.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що даний позов є саме позовом про захист прав споживачів, що судом першої інстанції визнано оскаржуваною ухвалою. Підставою звернення ОСОБА_3 до суду стала необхідність захисту прав споживача, яким є позивач, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-9286 від 18.10.2021, який укладено у м. Києві (місце заподіяння шкоди/виконання договору) та беручи до уваги юридичну адресу відповідача, відповідний позов було пред`явлено саме до Печерського районного суду м. Києва за зареєстрованою юридичною адресою відповідача

Апелянт звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що ч. 5 ст. 28 ЦПК України визначає, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або місце заподіяння шкоди чи виконання договору. Відтак, позивач скористався своїм правом передбаченим ч. 5 ст. 28 ЦПК України пред`явивши відповідний позов до розгляду Печерським районним судом м. Києва. Крім того, відповідач зареєстрований саме в Печерському районі м. Києва. В свою чергу, суд першої інстанції, на власний розсуд, оскаржуваною ухвалою передав справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Корабельного районного суду м. Миколаєва (за місцем реєстрації позивача) без урахування вимог ч. 5 ст. 28 ЦПК України, яка наділяє саме позивача, перед зверненням з позовною заявою, визначити конкретний суд, який розглядатиме справу, оскільки діючий ЦПК України надає йому альтернативу вибору суду.

Зауважує, що ч. 5 ст. 28 ЦПК України надає право позивачу пред`явити позов про захист прав споживачів за його вибором, жодних обмежень у виборі суду, до якого позивач бажає звернутись за захистом своїх прав вказана стаття не містить, а тому інтерпретування судом першої інстанції на власний розсуд вибору підсудності саме за місцем реєстрації позивача є нічим іншим, як порушенням норм процесуального права.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду віднесена до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, передаючи справу на розгляд іншому суду ухвалою від 25 березня 2024 року, суд першої інстанції виходив із того, що спір виник з приводу захисту прав споживача, а оскільки зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання позивача знаходиться в Корабельному районі м. Миколаєва, отже справа має розглядатися Корабельним судом м. Миколаєва.

Оцінюючи правильність висновків суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із наступного.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Відповідно до норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст.28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст.30 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач дійсно як у позовній заяві, так і у апеляційній скарзі, обґрунтовуючи обрану підсудність, посилається на необхідність застосування у даній справі приписів ч.5, 6, 8 ст. 28 ЦПК України, крім того він зазначає юридичну адресу відповідача - Печерський район м. Києва, вул Менделєєва, б.12, офіс 94/1.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про передачу справи на розгляд іншого суду, суд першої інстанції виходив із того, що відносини, які склалися між позивачем та відповідачем регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», а зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) позивача знаходиться в Корабельному районі м. Миколаєва, отже позовну заяву слід передати за підсудністю до Корабельного районного суду м. Миколаєва. При цьому суд не перевірив положення закону про загальне правило підсудності та не з`ясував питання про те, чи не розповсюджується загальне правило підсудності на правовідносини, які виникли між сторонами у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Верзем Шиппінг» про розірвання попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу ПКП - 9286 від 18.10.2021 укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг». Просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Верзем Шиппінг» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 462 635,20 грн., що складається з: 195 810,00 грн. сплачених на виконання умов попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-9286 від 18.10.2021; 195 810 грн., як компенсацію з невиконання умов попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-9286 від 18.10.2021, який був забезпечений завдатком; 71 015,20 грн. (з яких 3 % річних у розмірі 11 938,61 грн., та інфляційні витрати у розмірі 59 076,59 грн.).

Позивач стверджує, що до спірних правовідносин застосовуються положення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ним регулюються відносини між споживачами товарів і послуг та продавцями товарів і надавачами послуг, визначається механізм захисту прав споживачів товарів і послуг, а при вирішенні спорів, що виникають між учасниками таких правовідносин.

Але враховуючи предмет позову, підстави позову до спірних правовідносин підлягають застосуванню відповідні норми цивільного законодавства України, що регулюють заявлені позивачем вимоги.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначив, що оскільки попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу ПКП - 9286 від 18.10.2021 укладено у м. Києві (місце заподіяння шкоди) та враховуючи юридичну адресу відповідача (01103, м. Київ, Печерського район, вул. Менделєєва, б. 12, оф. 94/1), даний позов пред`являється до Печерського районного суду м. Києва, у відповідності до частини 5 статті 28 ЦПК України.

Але, за загальним правилом підсудності, позивач мав право звернутись до Печерського районного суду м. Києва, а саме за за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України).

Відповідно до інформації з ЄДРЮО, ФО - П та ГФ, місцем знаходження юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» є Україна, 01103, місто Київ, Менделєєва, будинок 12, офіс 94/1 (а.с.67), що територіально відноситься до Печерського району м. Києва.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції на зазначене не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про передачу справи за підсудністю до Корабельного районного суду м. Миколаєва за зареєстрованим місцем проживання позивача у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів».

Колегія суддів зауважує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за необхідно скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2024 та направити справу для продовження розгляду до Печерського районного суду м. Києва.

Керуючись ст. 27, 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до Печерського районного суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна