КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-з/824/441/2024
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
м. Київ Справа №755/2009/23
20 березня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Кулікової С.В.
суддів - Музичко С.Г.
розглянувши в порядку письмового провадження заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Каліушка Ф.А., у цивільній справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості за договором підряду №72 від 11.08.2022 у розмірі 82 571,26 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 63 295,00 грн., 3% річних у розмірі 879,20 грн., 3 743,83 грн. - інфляційної складової боргу та пені - 14 653,23 грн.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Фізична особи-підприємець ОСОБА_1 подалв апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 липня 2023 року скасовано та ухвалено по справі нове судове рішення.

Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості-задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) заборгованість зі сплати за Договором підряду №72 від 11 серпня 2022 року у розмірі 74 752,53 грн., яка складається з основного боргу -57 225 грн., пені- 13247,9 грн., інфляційних витрат - 3484,79 грн., трьох відсотків у розмірі -794,84 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 971,60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 466.46 грн.

20 лютого 2024 року від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду надійшла заява, в якій останній просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь 11 765 грн. витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції та апеляційному суді.

В обґрунтування вимог посилався на те, що з метою отримання правової допомоги щодо ведення справи позивачем було укладено договір про надання правової допомоги, за яким за правову допомогу при розгляді справи в суді першої та апеляційній інстанції адвокат Тяжкороб Євгенія Віталіївна отримала гонорар у розмірі 13 000 грн. Оскільки його позов задоволено на 90,5% то просить стягнути з відповідача 11 765 грн. на правову допомогу.

На підтвердження вказаної суми за Договором надано до матеріалів справи АКТ прийому-передачі до договору надання правової (правничих) допомоги від 14 лютого 2024 року, квитанцію №20-06-1-Т.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру» визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, подаючи апеляційну скаргу на оскаржуване рішення апелянт вказував на те, що попередній розмір витрат на правову допомогу становить 20 000 грн. Та вказував, що розмір витрат буде визначений після розгляду справи.

Заяву про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 було направлено до Київського апеляційного суду 15 лютого 2024 року, що підтверджується конвертом, отже останнім не були дотримані вимоги ч.1 ст.134 та ч.8 ст.141 ЦПК України.

ОСОБА_1 в заяві про ухвалення додаткового рішення заявлено клопотання про поновлення строків на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення посилаючись на те, що постанова Київського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року була опублікована в ЄДРСР 12 лютого 2024 року, а копію постанови не отримував.

Відповідно до п.1,2,3 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що постанова Київського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року була опублікована в ЄДРСР 12 лютого 2024 року, апеляційний суд приходить до висновку про поновлення строку на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування ОСОБА_1 надано копії: договору про надання правничої допомоги від №20-06-1-Т від 20 червня 2023 року, копію АКТа прийому-передач до договору про надання правової допомоги від 14 лютого 2024 року, квитанція №20-06-1-Т про сплату за надання правової допомоги від 14 лютого 2024 року.

Згідно АКТа прийому-передач до договору про надання правової допомоги від 14 лютого 2024 року адвокатом Тяжкороб Євгенією Віталієвною було надано, а позивачем ОСОБА_1 прийнято юридичні послуги, а саме:

Вивчення поданих документів та усних пояснень Клієнта.

Підготовка договору про надання правової (правничої) допомоги.

Аналіз актуальної судової практику з аналогічних справ.

Розробка з Клієнтом правової позицію у справі.

Надання правової інформацію, консультація і роз`яснення з правових питань.

Підготовка відповіді на відзив.

Підготовка апеляційної скаргу на рішення суду.

Підготовка заяви про виклик свідків.

Підготовка акту прийому - передачі правової (правничої) допомоги за договором.

Вартість зазначених робіт - 10000 (десять тисяч) грн.

участь в якості представника в суді першої інстанції (2 судових засідання х 1500 грн) = 3000 грн.

Заявник сплатив адвокату 13000 (тринадцять тисяч) грн. за надану правову(правничу) допомогу.

Однак розмір витрат на правову допомогу не співмірний із складністю справи. Апеляційна скарга не містила складних розрахунків, які займають велику кількість часу адвоката на їх опрацювання.

Відповідно до ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що зазначені Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 765 грн. є завищеними, неспівмірними з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

При цьому, суд враховує загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування правової допомоги.

Беручи до уваги складність справи, обсяг та час необхідний для виконання адвокатом, який надавав професійну правничу допомогу позивачу в суді першої та апеляційної інстанції, необхідність процесуальних дій, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, колегія суддів дійшла висновку про доведеність понесених відповідачем в суді першої та апеляційної апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн., які понесені у суді першої та апеляційної інстанції, суд вважає співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої та апеляційної інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.

З огляду на вищевикладене, виходячи з конкретних обставин справи та виконаної адвокатом роботи, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Керуючись ст.ст.268, 270, 382-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку подачі заяви про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Поновити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: