233 Справа № 233/6265/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2024 Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря судового засідання Любач Н.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває цивільна справа № 233/6265/16-ц (провадження № 6/233/151/2024) за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, стягувач: Державна судова адміністрація України, боржник: приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є., заінтересована особа: головний державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Офіцерова Л.Л. Головуючим суддею у даній справі відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено суддю Мартишеву Т.О. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2024 року ОСОБА_2 заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, прийнято до розгляду, справу призначено до судового розгляду 27 травня 2024 року.

23 травня 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 у справі № 233/6265/16-ц про відвід судді, у якій заявник зазначила, що Постановою Верховного Суду від 27.11.2023 у справі № 233/6265/16-ц стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. на користь держави судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 травня 2023 року збір 429,44 грн. На підставі зазначеної постанови Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області 13.12.2023 видано виконавчий лист у справі. Відповідно до супровідного листа Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області №233/6265/16-ц/1531 від 13.12.2023 виконавчий документ направлено до Приморського ВДВС у м. Одесі Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області. 09.02.2024 головним державним виконавцем Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстицї (м. Одеса) Офіцеровою Л.Л. відкрито виконавче провадження №74111897.

Відповідно до ч.4 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України. Всупереч даної норми Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області направлено до виконавчої служби вищезазначений виконавчий документ.

Згідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу.

Отже суд в даному провадженні є стороною по справі, а саме стягувачем (представником стягувача) і відповідно не може об`єктивно і неупереджено розглядати дану заяву.

Відповідно до п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її справи в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява № 7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Учасник справи може ставити питання про відвід на підставі будь-якого, мінімального сумніву. На це, суд повинен надати гарантії власної неупередженості поза розумним сумнівом. За відсутності таких гарантій, переконливих для сторонньої, раціональної людини, суддя має вийти зі справи.

Просить відвести увесь склад Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від розгляду даної справи та передати справу на розгляд до будь якого іншого суду, визначеного в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно.

Відповідно до ч.8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно із ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Згідно із ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом (ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів).

Частиною 1 статті 34 ЦПК України щодо визначення складу суду передбачено, що цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Статями 36, 37 ЦПК України визначені підстави для відводу судді. Зокрема, пунктами 3, 5 частини 1 статті 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Таким чином, відвід може бути заявлений судді, в провадженні якого перебуває справа.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про відвід вбачається, що заявник просить відвести увесь склад Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від розгляду даної справи, що нормами діючого цивільного процесуального законодавства України не передбачено.

Разом з тим, за змістом поданої заяви, викладення обставин, що на думку заявника могли б слугувати підставами для відводу головуючого судді у справі Мартишевої Т.О., передбаченими процесуальним законом, заява не містить.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд вважає, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід усього складу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від розгляду даної справи та передання справи на розгляд до будь якого іншого суду, визначеного в порядку, встановленому ЦПК України, відсутні, у зв`язку із чим у задоволенні даної заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід усього складу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від розгляду даної справи та передання справи на розгляд до будь якого іншого суду, визначеного в порядку, встановленому ЦПК України, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя :