Справа № 462/5222/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2024 року Залізничний районний суд міста Львова у складі головуючого судді Кирилюка А. І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

Позовні вимоги.

ОСОБА_1 , 24.06.2024 року (вх. № 14976) звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із позовною заявою у якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну та моральну шкоду у сумі 50 000 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.02.2024 року ОСОБА_2 вчинив хуліганські дії до позивача, а саме: розбив скло на кришці багажника вартість якого складає 12 500 грн 00 коп. та наніс близько чотирьох ударів в голову позивачу, чим спричинив тілесні ушкодження, які в подальшому були кваліфіковані, як легкі тілесні ушкодження.

Позивач зазначає що по даному факту було відкрите кримінальне провадження № 0000107 від 01.03.2024 року. 29.03.2024 року було винесено вирок Залізничним районним судом м. Львова.

З огляду на наведене та наявність матеріальної та моральної шкоди, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну та моральну шкоду у сумі 50 000 грн 00 коп та понесені судові витрати.

Рух справи в суді.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2022 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Мруць І. С. (а.с.11).

Розпорядженням керівника апарату Залізничного районного суду м. Львова № 91/24/В від 25.09.2024 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи, згідно п. 2.3.52 Р. 2 Положення «Про автоматизовану систему документообігу суду» призначено повторний автоматизований розподіл справи № 462/5222/24. (а.с.25).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Кирилюка А. І. (а.с.26).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08.04.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.27-29).

Позиція учасників справи.

ОСОБА_2 04.11.2024 року (вх. № 14976) до Залізничного районного суду м. Львова подав відзив на позовну заяву, у якій позов визнає частково та просить такий задовольнити частково.

Відповідач покликається на те, що до матеріалів справи долучено Рахунок на оплату № 503 від 07.06.2024 року, виписаного ТОВ «Дельта Глас» у якому зазначено, що сукупний ремонт автомобіля коштує 12 500 грн 00 коп., проте в графі покупець не зазначено, що таким є позивач, з огляду на це вважає, що такий доказ є неналежним.

Також відповідач зазначає, що у вироці Залізничного районного суду м. Львова від 29.03.2024 року вказана сума матеріальних збитків становить 6 882 грн 00 коп.

Відповідач заперечую визначену моральну шкоду позивачем у розмірі 37 500 грн 00 коп., з огляду на те що вона є необґрунтована та не підтверджується жодними доказами

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Суд зазначає, що згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 29.03.2024 року ОСОБА_2 , 26.12.2001 року, визнано винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строку 1 рік (а.с. 8-10).

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вирок набрав законної сили 29 квітня 2024 рокуІз змісту вироку вбачається, що внаслідок дій відповідача ОСОБА_2 позивачу були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців на лобній ділянці голови посередині і зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, також зі змісту вироку випливає, що відповідач розбив заднє скло автомобіля «KIA RIO X», чим спричинив матеріальну шкоду у розмірі 6 882 грн 00 коп.

Згідно копії рахунку на оплату №503 від 07.06.2024 року вартість заміни та встановлення скла до автомобіля «KIA RIO X» становить 12 500 грн 00 коп. (а.с. 8-10)

Застосоване судом законодавство.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів та у приниженні честі і гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Крім того, відповідно до положень статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1177 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок кримінального правопорушення, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, або якщо вона доведе що вона є неплатоспроможною.

Згідно із ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі №197/1330/14 (провадження № 61-21956св19) вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин.

Згідно пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (стаття 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи "Савула проти України", №12868/05, рішення від 10.12.2009; "Войтенко проти України", № 18966/02, рішення від 29.06.2004)

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Мотиви прийняття рішення та висновки суду.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені.

Факт заподіяння відповідачем матеріальної та моральної шкоди позивачу підтверджується вказаним вище вироком Залізного районного суду м. Львова від 29.03.2024 року у справі №462/2596/24.

З приводу тверджень позивача щодо заподіяної йому матеріальної шкоди у розмірі 12 500 грн 00 коп., посилаючись на Рахунок на оплату №503 від 07.06.2024 року, то суд вважає такий доказ безпідставним та не належним, так як він не підтверджує факту оплати позивачем товару та послуг.

Разом з тим, у вироку Залізничного районного суду м. Львова від 29.03.2024 року встановлено, що потерпілому ОСОБА_1 заподіяно обвинуваченим матеріальної шкоди в розмірі 6882,00 грн та такий вирок позивачем не оскаржувався.

Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги понесені позивачем моральні та фізичні страждання від вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, враховує ступінь тяжкості спричинених тілесних ушкоджень та їх наслідки. Зокрема, суд бере до уваги те, що у позивача внаслідок отриманих ушкоджень змінився звичний ритм та спосіб життя, погіршилось здоров`я. після спричинення йому тілесних ушкоджень. Вказані обставини свідчать про заподіяння позивачу з вини відповідача моральної шкоди, яка знайшла своє вираження також у фізичному болю внаслідок отриманих тілесних ушкоджень.

Виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, з врахуванням глибини, часу фізичних та душевних страждань, їх тривалості, суд вважає, що моральна шкода підлягає частковому задоволенню з урахуванням обставин, що мають істотне значення для встановлення розміру такої.

Відтак, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача слід задовольнити частково та стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 6 882 грн 00 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн 00 коп.

Судові витрати по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Задовольняючи позовні вимоги частково, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та вказаного роз`яснення, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп. (а.с. 1) розділяється між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 719 грн. 45 коп. (23, 76 % від 3 028 грн.) судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну та моральну шкоду у розмірі 11 882 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 719 (сімсот дев`ятнадцять) грн 45 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Текст судового рішення складено 04.12.2024 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: