Номер провадження: 22-ц/813/3622/24
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2023 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сульжика Валерія Вікторовича,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення та дії державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сульжика Валерія Вікторовича.

Скарга мотивована тим, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.11.2015 року з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АНСУ» була стягнута заборгованість за кредитним договором. На підставі вказаного рішення, стягувачу 29.01.2016 року було видано виконавчий лист, який упродовж до 21.09.2016 року перебував на виконанні. 21.09.2016 року виконавче провадження було закінчено та виконавчий лист повернуто стягувачу. Однак, незважаючи на чітко визначені законом строки пред`явлення виконавчого листа до виконання після переривання строку, державний виконавець 15.06.2022 року відкрив виконавче провадження після закінчення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та крім того, ще й не повідомив про це боржника.

Вказані дії ОСОБА_1 вважає незаконними та неправомірними, що змусило його звернутися з цією скаргою до суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2023 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сульжика Валерія Вікторовича щодо винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження № 69232577 від 15.06.2022 року.

Визнано протиправною та скасовано Постанову державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сульжика Валерія Вікторовича про відкриття виконавчого провадження № 69232577 від 15.06.2022 року.

Зобов`язано державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сульжика Валерія Вікторовича повернути виконавчий лист виданий Київським районним судом м. Одеси 29 січня 2016 року по справі № 520/12250/15-ц стягувачу.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Київський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2023 року скасувати та відмовити скаржнику у задоволенні скарги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції, при розгляді скарги ОСОБА_1 не дано оцінку тому факту, що строк пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа № 520/12250/15-ц від 29.01.2016 року не було порушено, оскільки останнє повернення виконавчого документа відбулось 07.06.2019 року, трирічний строк на пред`явлення до примусового виконання виконавчого документа спливав 07.06.2022 року, і саме в цей день ТОВ «АНСУ» направило на примусове виконання до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчий лист № 520/12250/15-ц від 29.01.2016 року, що підтверджується поштовим штампом на конверті. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до пункту 10-2 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Тому, твердження суду першої інстанції щодо порушення строків є хибним, оскільки строки визначені цим Законом з 24.02.2022 перервалися.

Також, скаржник посилається на порушення судом норм процесуального права, а саме на не направлення копії скарги та судових повісток про виклик до судового засідання, що в свою чергу призвело до розгляду справи за відсутність скаржника, належним чином не повідомленого. Також не було залучено до справи третю особу, а саме: стягувача, як учасника виконавчого провадження, на чиї права та інтереси може вплинути оскаржувана ухвала.

Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, учасники справи до суду 14.05.2024 року на 15:00 годину не з`явилися, причини неявки не повідомили, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не клопотали, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Від представника стягувача ТОВ «АНСУ» 21.03.24 року надійшла заява про розгляд справи без участі останнього, в якій ТОВ «АНСУ» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд апеляційним судом справи за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання при таких обставинах не є порушенням їхніх прав щодо забезпечення участі в судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 361/8331/18.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сульжика Валерія Вікторовича, суд першої інстанції виходив з того, що з відміток судового виконавця про виконання рішення або про повернення виконавчого листа стягувачу, наявних у Виконавчому листі виданому 29.01.2016 року по справі № 520/12250/15-ц, вбачається, що трьохрічний строк на пред`явлення до примусового виконання Виконавчого листа № 520/12250/15-ц від 29.01.2016 року повинен розраховуватись з 07 червня 2019 року. Тому строк на пред`явлення до примусового виконання Виконавчого листа № 520/12250/15-ц від 29.01.2016 року закінчився 07 червня 2022 року.

Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/12250/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2015 року у справі № 520/12250/15-ц позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» - задоволено та постановлено:

- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» (01015 м. Київ, вул. Лейпцігська, 3-А, код за ) заборгованість за кредитним договором № 6635522 від 21 липня 2008 року в розмірі 38266 (тридцять вісім тисяч двісті шістдесят шість доларів) 09 центів США, з яких: заборгованість по кредиту - 24295 (двадцять чотири тисячі двісті дев`яносто п`ять) доларів 69 центів США; несплачені проценти - 13970 (тринадцять тисяч дев`ятсот сімдесят) доларів 40 центів США, з переведенням іноземної валюти в гривню за курсом встановленим Національним банком України на день виконання рішення;

- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» (01015 м. Київ, вул. Лейпцігська, 3-А, код за ) судовий збір в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривні.

З огляду на вищезазначене, Київським районним судом м. Одеси 29 січня 2016 року було видано виконавчий лист по справі № 520/12250/15-ц.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами 18 лютого 2016 року Першим Київським ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № АСВП 50247385 щодо примусового виконання виконавчого листа № 520/12250/15-ц від 29.01.2016 року.

Боржником за вищезазначеним виконавчим провадженням є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Стягувачем ТОВ «АНСУ».

07.06.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим провадженням № АСВП 50247385.

07.06.2022 року, згідно відбитку штампу на поштовому конверті, ТОВ «АНСУ» направило на примусове виконання до Першого Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчий лист № 520/12250/15-ц від 29.01.2016 року.

15.06.2022 року державним виконавцем Першого Київського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сульжиком Валерієм Вікторовичем, розглянувши заяву ТОВ «АНСУ» про примусове виконання виконавчого листа 520/12250/15-ц, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим провадженням № 69232577, а також було винесено ряд інших постанов стосовно ОСОБА_1 , а саме: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника.

Колегія судів виходить с наступного.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

На підставі статті 1 Закону України «Про виконавче провадження`виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, 4-6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції від 02.06.2016 року виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно відмітки державного виконавця на виконавчому листі 520/12250/15-ц, виданому Київським районним судом м. Одеси 29.01.2016 року, останнє повернення виконавчого документа стягувачу відбулось 07.06.2019 року (а.с. 11). Таким чином, в розумінні ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого документа перервався та встановлюється з дня його повернення, тобто з 07.06.2019 року, а останнім днем для пред`явлення виконавчого документа є 07.06.2022 року, і саме в цей день, згідно відбитку штампу на поштовому конверті, ТОВ «АНСУ» направило на примусове виконання до Першого Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчий лист № 520/12250/15-ц від 29.01.2016 року (а.с. 48).

Тобто, згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, трьохрічний строк пред`явлення виконавчого документа не порушено.

Крім того, відповідно до положень пункту 10.2 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповненого Законом України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності з 26 березня 2022 року, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався, та триває дотепер.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 47 та 48 постанови Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №260/2595/22 (провадження № К/990/383/23) викладено такі висновки: «Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання».

У період дії воєнного стану органи виконавчої служби під час здійснення примусового виконання керуються п. 10.2 розділу ХІІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» якими передбачено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території Україні визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Посилання суду першої інстанції в ухвалі, що стягувач пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, так як даний виконавчий лист міг бути пред`явлений до виконання строком до 07.06.2022 року, навіть не враховуючи вчасно подану стягувачем заяву, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки цей строк припадає на період дії на території України воєнного стану, отже, відповідно до зазначених вимог закону, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання на час звернення до суду, не пропущений.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційних скарг та погоджується з ними.

Крім того, матеріалами справи не спростовані доводи апеляційної скарги, щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: не направлення на адресу Першого Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії скарги та судових повісток про виклик до судового засідання , що в свою чергу призвело до розгляду справи за відсутність скаржника, належним чином не повідомленого. Тобто, судом було розглянуто справу без дотримання вимог статті 128 ЦПК України щодо обов`язку суду повідомляти учасників справи про дату, час і місце судового засідання.

Отже, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності органа державної виконавчої служби, не повідомленого належним чином про наявність спору в суді першої інстанції, що за пунктом 3 частини 3 статті 376 ЦПК України, є безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

У рішенні в справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року Європейський суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст. 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За таких обставин, з урахуванням того, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2015 року не виконано у повному обсязі, апеляційна скарга Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) підлягає частковому задоволенню, ухвала Київського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2023 року скасуванню, а скарга ОСОБА_1 залишенню без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2023 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сульжика Валерія Вікторовича щодо відкриття виконавчого провадження залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 22.05.2024 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова