Провадження №2/592/341/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Шияновської Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Чайки Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, Сумський міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про позбавлення батьківських прав,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що після розірвання шлюбу відповідачка разом з меншою донькою ОСОБА_4 проживає окремо, а старша донька ОСОБА_5 залишилась проживати з ним. В той же час відповідачка за час окремого мешкання самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків відносно ОСОБА_5 , не цікавиться станом її здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не цікавиться її навчання та розвитком, не приймає участі в утриманні, не відвідує і не спілкується з дитиною, не проявляє щонайменшої материнської турботи.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються позивачем, як ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, свідомого нехтування своїм обов`язками.

Ухвалою суду від 01.12.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 20.12.2023 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Додатково суду пояснив, що наприкінці 2021 року переїхали з сім`єю в будинок по АДРЕСА_1 , в квітні 2022 року народилася друга дитина в сім`ї. Проте стосунки з відповідачкою погіршились, і вже на початку 2023 року вона повідомила, що батьком другої дитини є інший чоловік і вона має намір влаштовувати своє особисте життя, після чого зібрала речі, забрала меншу доньку і залишила будинок. Аріну відповідачка залишила з ним. З цього часу він створив їй всі належні умови для проживання, отримання освіти, належного медичного догляду, донька забезпечена всім необхідним. З його боку перешкоди у спілкуванні матері з донькою ним не чиняться. Проте відповідачка повністю ігнорує старшу доньку, не спілкується з нею, не вітає зі святами, не відвідує дитину. Він неодноразово попереджав її про необхідність змінити своє ставлення до доньки. Проте відповідачка належним чином не реагує, а тому вона має бути позбавлена батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 .

Відповідачка ОСОБА_2 проти задоволення позову не заперечувала. Пояснила, що батьком другої дитини є інший чоловік, який чекав на неї та з яким вони наразі мешкають однією родиною. Проте він категорично не приймає її старшу доньку, і забрати дитину до себе вона можливості немає. Позивач дуже хотів народження ОСОБА_5 , він її любить, займається її розвитком разом зі своєю матір`ю. Востаннє доньку вона бачила минулої зими, про життя та успіхи дитини їй розповідає позивач. З дитиною вона не спілкуюсь, оскільки не хоче її травмувати, бо та вже від неї відвикла.

Представником третьої особи управління «Служба у справах дітей» СМР Черненко С.І. надано заяву про проведення судового розгляду у її відсутність, наданий суду висновок про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 підтримує у повному обсязі.

Залучений до участі у справі в якості третьої особи Сумський міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки участь свого представника у судовому засіданні не забезпечив.

Суд, заслухавши пояснення учасників та дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Так, судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 на а.с. 16).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.11.2023 у справі №592/15878/23 розірваний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 04.07.2015 у Ковпаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис 541 (а.с. 18-20).

З довідки Сумського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №15 Сумської міської ради від 26.10.2023 №01-20/507 вбачається, що ОСОБА_3 є ученицею 1-В класу цього закладу, навчальну програму опановує повністю (а.с. 21).

КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Сумської міської ради 13.11.2023 на запит ОСОБА_1 надали інформацію щодо проведеного лікування ОСОБА_3 протягом 2023 року, а також повідомили, що з приводу щорічних планових оглядів, щеплень та у випадку захворювань дитину супроводжує батько ОСОБА_1 , який дотримується рекомендацій лікарів та сумлінно відноситься до їх виконання (а.с. 23).

З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 31.10.2023 вбачається, що ОСОБА_1 за останні 5 років за медичною допомогою до КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Сумської міської ради не звертався, на обліку у сімейного лікаря не перебуває (а.с. 22).

Свідок ОСОБА_6 , яка мешкає по сусідству з позивачем, суду повідомила, що з родиною сторін познайомилися наприкінці 2021 року, коли вони переїхали мешкати в будинок на АДРЕСА_1 вони виходили на прогулянки з дитиною. На початку 2023 року стала помічати, що позивач з дитиною гуляють вдвох, без відповідачки. На Великдень зустрілася з позивачем та ОСОБА_5 у церкві, з чоловіком підвезли їх додому, вони запросили їх на обід, під час якого позивач повідомив, що дружина з ними не живе, переїхала в інше місце, а з дівчинкою вони залишились вдвох. Арінка доглянута, розвинута, охайна, відкрита і доброзичлива. В присутності свідка про матір не згадувала.

Свідок ОСОБА_7 , яка товаришує з позивачем з підліткового віку, суду повідомила, що досить часто спілкується з позивачем. Про свої проблеми у сімейному житті він спочатку не розповідав, а близько року тому повідомив, що дружина від нього пішла, залишивши старшу доньку з ним. Свідок працює перукарем, надає свої послуги, як позивачу, так і його доньці ОСОБА_5 . Напередодні нового року була у них вдома, де робила дівчинці зачіску перед виступом. Дівчинка весела, доглянута та товариська, любить свого батька, про матір не згадувала.

Відповідно до висновку Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 06.03.2024 №27.-26/481 орган опіки та піклування вважає на даний час за недоцільне позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , попередивши відповідачку про неприпустимість ухилення від участі у вихованні та утриманні доньки та про необхідність зміни ставлення до її виховання.

Управління бере до уваги, що позивач не довів, у чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення її матері по відношенню до неї батьківських прав та не надав доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від батьківських обов`язків відносно дитини.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч.2 ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

За встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що факти свідомого нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками свого підтвердження не знайшли. Так, до припинення шлюбних відносин з позивачем остання в повному обсязі виконувала свої батьківські обов`язки щодо доньки ОСОБА_5 . На початку 2023 року сторони розійшлись, фактично визначивши місце проживання ОСОБА_5 з позивачем, а ОСОБА_4 з відповідачкою.

Під час окремого проживання відповідачка цікавиться життям доньки в ході розмов з позивачем. При цьому суд категорично не погоджується з позицією ОСОБА_2 щодо обмеження спілкування з Аріною задля запобігання зайвому травмуванню дитини, яка від неї вже відвикла. Оскільки під час бесіди зі спеціалістом управління «Служба у справах дітей» дівчинка повідомила, що сумує за матір`ю та сестрою, а роль матері є незамінною у житті дитини.

Визнання відповідачкою позову суд не приймає до уваги, оскільки таке не забезпечуватиме інтересів самої дитини.

Крім того, раніше позивач з приводу неправомірної поведінки відповідачки щодо її дитини до уповноважених органів не звертався, будь-які заходи впливу чи процесуального примусу у зв`язку з невиконанням відповідачкою батьківських обов`язків не застосовувалися, соціальний супровід сім`ї не здійснювався.

Що, в свою чергу, унеможливлює застосування судом крайньої міри відповідальності, яка допускається за умови, що всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

На переконання суду, цілком обґрунтованими є доводи управління «Служба у справах дітей» СМР з приводу того, що позивач не довів та не надав доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до неї батьківських прав, а також доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно доньки.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є передчасним та недоцільним, оскільки цей крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю, однак, враховуючи поведінку відповідачки, її слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, Сумський міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про позбавлення батьківських прав.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини ОСОБА_3 , поклавши контроль на управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради: місцезнаходження: м. Суми, вул. Харківська, буд. 35.

Третя особа: Сумський міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, місцезнаходження: м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 157.

Повний текст рішення суду виготовлений 14.03.2024.

Суддя Т.В. Шияновська