ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 150/100/24
провадження № 2/753/5065/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25 листопада 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Малишенко С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа: Чернівецька селищна рада Могілів-Подільського району Вінницької області про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.
Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей, зокрема ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з позивачем та знаходяться на його повному утриманні. Відповідач, в свою чергу, ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дітей. За наслідком наведеного позивач вважає, що є всі підстави позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 березня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 червня 2024 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові, просила суд їх задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, оскільки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслала. Про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили.
Третя особа - Чернівецька селищна рада Могілів-Подільського району Вінницької області в судове засідання свого представника не направила, проте надіслали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та третьої особи за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двох малолітніх доньок, а саме - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 9-10).
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Статтею 150 СК України встановлено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини;. батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках.
Судом встановлено, що діти проживають з батьком та знаходяться на повному його утриманні.
Крім того, судом встановлено, що відповідно до характеристики, наданої старостою Борівського старостинського округу М. Слободянюком (вих.№593від 30.04.2024року), ОСОБА_4 з вересня 2023 року в с. Борівка не зареєстрована та не проживає, є матір`ю двох неповнолітніх дітей, але вихованням дітей не займається (а.с. 44).
Рішенням комісії сім`ю ОСОБА_3 взято на облік КУ «Центр надання соціальних послуг» як таку, що опинилася в складних життєвих обставинах, оскільки мати дітей не виконує свої обов`язки щодо утримання , навчання та виховання дітей.

Так, судом встановлено, що відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток доньок, не забезпечує їх необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням.

Наведене свідчить про ухилення відповідача ОСОБА_4 від виконання своїх обов`язків по вихованню доньок ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Таким чином, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дітей, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про її намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання доньок. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає.

Водночас Пленум Верховного Суду України в п. 15 зазначеної вище постанови роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Як вбачається з пояснень свідків - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які посвідчені приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Суперон О.П., з вересня 2023 року діти проживають з батьком, відповідач з дітьми не проживає, вихованням та утриманням їх не займається, не бере участі у фізичному, моральному, духовному розвитку малолітніх доньок, не цікавиться їх життям та здоров`ям, не надає матеріальної допомоги.

Згідно висновку Чернівецька селищна рада Могілів-Подільського району Вінницької області, як органу опіки та піклування, наданого в ході розгляду питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дітей, не турбується про стан їх здоров`я. Тому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітніх доньок.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Враховуючи встановлені по справі обставини, вимоги чинного національного та європейського законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідач по справі внаслідок винної поведінки та свідомого нехтування покладених на неї, як матері обов`язків, ухиляється від їх виконання, у зв`язку з чим вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами стст. 164, 166 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», стст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280, 353, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянку України, зареєстровану в АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) батьківських прав щодо її малолітніх дітей: доньки - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньки - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, а учаснику справи, якому не було вручене повне заочне рішення в день його проголошення - протягом 20 днів з дня вручення його повного тексту заочного рішення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту заочного рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03.12.2024 року.

Суддя :