ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/1776/24

Провадження № 22-ц/4820/993/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2024 року (суддя Мазурок О.В.).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

В січні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позову зазначала, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22.01.2021. У шлюбі у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказувала, що відповідач припинив сплату аліментів після досягнення її сином повноліття. Однак, її син навчається в університеті імені Іона Крянге м. Кишенів, Молдова на факультеті іноземних мов та літератури, бюджет, денна форма навчання, термін навчання до 2024 року та потребує матеріальної допомоги.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/4 від заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягувати з моменту подання позову і до закінчення навчання сина, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2024 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на його утримання, в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17 січня 2024 року і до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Утримання аліментів припиняється у разі припинення ОСОБА_3 навчання. Допущено негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів в розмірі місячного платежу. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 823 гривні 62 копійок судового збору в дохід держави.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині стягнення аліментів безпосередньо на користь її сина і прийняти нове рішення в цій частині про задоволення позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. При цьому, посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвели до прийняття судом незаконного рішення.

Вказує, що аліменти мають стягуватися на її користь, на утримання сина, оскільки син позивачки ОСОБА_5 перебуває на її повному утриманні; спосіб стягнення аліментів вже було узгоджено між позивачкою та її сином Гєрманом і такий спосіб для них зручніший, ніж той, який прийнято судом; суд, всупереч волі третьої особи ОСОБА_3 , присудив на користь цієї особи аліменти, що є неприпустимим, покладає на нього ряд інших обмежень та обов`язків (декларування, подання звітності тощо).

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2024 року в частині визначення розміру аліментів та в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не переглядається.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке ґрунтується на наданих позивачем доказах. Вказує, що син відповідача проживає та навчається за кордоном, тому є незрозумілим наполягання позивачки щодо стягнення коштів саме на її користь, а не на користь повнолітнього сина.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення на користь ОСОБА_3 аліментів на його утримання у зв`язку з продовженням навчання, суд першої інстанції виходив з того, що син позивачки є повнолітнім, дієздатним, а тому аліменти мають бути стягнуті на його користь.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися з таких підстав.

Встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 16).

ОСОБА_3 досяг повноліття, однак продовжує навчання у в університеті імені Іона Крянге м. Кишенів, Молдова на факультеті іноземних мов та літератури, бюджет, денна форма навчання (а.с. 7-15).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено та відповідачем не спростовано, що повнолітній ОСОБА_3 перебуває на утриманні матері, яка звернулася до суду з відповідним позовом, вимога про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, на користь матері є обґрунтованою та такою, що відповідає нормам сімейного законодавства.

В зв`язку з наведеним, необґрунтованими є і твердження ОСОБА_1 про те, що аліменти мають стягуватися саме на користь самого повнолітнього сина, а не на користь матері повнолітнього сина, оскільки відповідно до ч.3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідачем не спростовано, що їх спільний син проживає з позивачкою, тому у відповідності до вимог ч. 3 ст. 199 СК України, позивач також наділена правом на звернення з відповідним позовом до суду.

З урахуванням викладеного вище, рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів з відповідача на користь третьої особи підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення аліментів, визначених судом, на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2024 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення аліментів, визначених судом, на користь ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 23 травня 2024 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай