ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/30103/23

Провадження № 22-ц/4820/812/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

П`єнти І.В., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління національної поліції в Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2024 року (суддя Павловська А.А.) за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Держави Україна в особі Головного управління національної поліції в Хмельницькій області (далі - ГУНП) про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначив, що 17 квітня 2023 року інспектор сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області склав терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 17.04.2023 серії АА№126661 у зв`язку із скоєнням позивачем домашнього насильства стосовно ОСОБА_2 .. Вказаний припис було складено на території домоволодіння ОСОБА_1 із застосуванням до нього працівниками поліції фізичної сили та спецзасобів, в присутності його дружини. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року у справі №686/1000/23 терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 17.04.2023 серії АА№126661 визнано протиправним.

Позивач зазначає, що після складення незаконного припису щодо кривдника, тимчасового позбавлення житла, втручання у сімейне життя, позбавлення свободи, приниження честі, гідності та ділової репутації перед сусідами йому завдано незворотної моральної шкоди: погіршилося здоров`я, з`явилося безсоння, тривалий час не міг здійснювати підприємницьку діяльність, що призвело до великих втрат.

Із урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідального рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди 30000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2024 року позов задоволено частково, стягнуто з Держави Україна на користь ОСОБА_1 1000 грн. , в решті позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, оцінивши надані позивачем докази, тривалість і глибину душевних страждань, виходячи із вимог розумності і справедливості вважав за необхідне визначити розмір компенсації завданої моральної шкоди в сумі 1000 грн.

В апеляційній скарзі представник Головного управління національної поліції в Хмельницькій області посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що позивач не навів обґрунтування розміру шкоди та якими доказами це підтверджується, доказів внаслідок чого йому була заподіяна моральна шкода, а також доказів того, що поліцейські Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області вийшли за межі наданих їм повноважень або діяли у непередбачений законом спосіб. Крім того, звертає увагу, що у справі №686/16441/23 підставою для відшкодування шкоди є винесення протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №958932 від 17.04.2023, а у даній справі підставою відшкодування шкоди позивач зазначає винесення працівниками поліції заборонного припису серії АА №126661 від 17.04.2023, однак такий припис є додатком до протоколу, який складався за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Отже, підстав для відшкодування шкоди у позивача немає, оскільки вже існує рішення щодо відшкодування моральної шкоди у зв`язку із незаконним притягненням до адміністративної відповідальності у справі №686/16441/23.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 17.04.2023 відносно ОСОБА_1 інспектор СПДН ВП ХРУП в Хмельницькій області лейтенант поліції Шляховий А.С. склав протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 958932, згідно з яким ОСОБА_1 ставилося у вину те, що він 17.04.2023 о 19 годині у будинку за адресою АДРЕСА_1 вчинив відносно колишньої співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні нецензурною лайкою на її адресу, погрозах фізичною розправою, приниженнях, що могли завдати шкоди психологічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_2 .

До ОСОБА_1 у цей же день було застосовано адміністративне затримання у зв`язку із вчиненням ним правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КпАП України, а також терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №126661 від 17.04.2023.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 травня 2023 року у справі № 686/9641/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 КпАП України закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.09.2023 року у справі №686/10001/23 визнано протиправним терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 17.04.2023 року серії АА №126661 виданий інспектором сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області.

Згідно з ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до положень частин 1 - 3 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

В силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків.

В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

Право на відшкодування моральної шкоди виникає в особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зібрані докази вказують на те, що 17.04.2023 року стосовно ОСОБА_1 інспектором сектору протидії домашньому насильству відділу превенції ХРУП Головного управління національної поліції в Хмельницькій області видано тимчасовий заборонний припис, який рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.09.2023 року у справі №686/10001/23 визнано протиправним.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем доведено протиправну поведінку завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою в завдавача шкоди.

Позивач зазнав душевних страждань і має право на відшкодування моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, судом враховано, що ОСОБА_1 переніс душевні страждання через протиправні дії щодо нього з боку відповідача , були порушені звичні для позивача життєві зв`язки, що викликало необхідність вживати додаткові зусилля для організації свого життя та захисту порушених прав.

Отже висновок суду першої інстанції про присудження з держави Україна на користь ОСОБА_1 1000 грн. моральної шкоди є правильним.

На думку суду апеляційної інстанції, вказана сума є належною компенсацією завданої ОСОБА_1 1 моральної шкоди, що сприятиме відновленню порушених прав останнього.

Посилання Управління Національної поліції на недоведеність ОСОБА_1 складу цивільного правопорушення як підстави для відшкодування шкоди та факту завдання їй моральної шкоди не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про недотримання судом норм матеріального права є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків місцевого суду.

Висновки суду першої інстанції не суперечать наведеним в апеляційній скарзі правовим позиціям Верховного Суду щодо правових підстав відшкодування шкоди, завданої органами державної влади та їх посадовими особами.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління національної поліції в Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

І.В. П`єнта

О.І. Ярмолюк