ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м.Суми

Справа №591/5995/20

Номер провадження 22-ц/816/288/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

у присутності :

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Попович Юлії Олександрівни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Попович Юлією Олександрівною,

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 вересня 2023 року у складі судді Сидоренко А.П., ухваленого в м. Суми, повний текст рішення суду виготовлено 02 жовтня 2023 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Сумська міська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , про встановлення факту, усунення від права на спадкування та визнання права на спадкування,

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 та свої вимоги мотивував тим, що відповідачка є рідною сестрою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_4 не склала заповіт, як розпорядження своїм майном та іншими немайновими правами на випадок своєї смерті, а тому спадкування всіх її прав та обов`язків здійснюється за законом спадкоємцями в порядку черговості.

ОСОБА_2 , яка є рідною сестрою спадкодавця, відповідно до ст. 1262 ЦК України, входить до числа спадкоємців другої черги права на спадкування за законом. Відповідачка особисто звернулась до Сумської міської державної нотаріальної контори в шестимісячний термін з часу відкриття спадщини внаслідок смерті ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини. Він також, у встановлений законом строк, звернувся до Сумської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Просить усунути відповідачку як спадкоємця другої черги за законом від права на спадкування спадщини, відкритої внаслідок смерті ОСОБА_4 , так як вона ухилялась від надання допомоги сестрі, яка внаслідок хвороби та віку перебувала у безпорадному стані, а також потребувала матеріального утримання. Зазначає, що він тривалий час опікувався, матеріально забезпечував, надавав іншу допомогу спадкодавцю, яка через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво була у безпорадному стані.

Він не є особою, визначеною у ст. 1261-1265 ЦК України, не відноситься до спадкоємців першої та другої черги спадкування, то єдиний вихід це визнати його спадкоємцем четвертої черги, а тому необхідно встановити факт, що позивач є спадкоємцем четвертої черги за померлою ОСОБА_4 , як такий, що проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.

Посилаючись на вказане, позивач просив суд ухвалити рішення, яким:

встановити факт, що він є спадкоємцем четвертої черги за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Суми ОСОБА_4 , як такий, що проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини;

усунути відповідачку від права на спадкування за законом спадщини, відкритої внаслідок смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , до складу якої ввійшли всі її права та обов`язки, які існували на момент її смерті;

визнати за позивачем, як спадкоємцем 4 черги за законом, право на спадкування за спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у першій черзі.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 вересня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Попович О.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги пояснення позивача про те, що вони з спадкодавцем ОСОБА_4 познайомилися у 2008 році, між ними майже відразу виникли стосунки. На той час як він, так і ОСОБА_4 перебували в офіційних шлюбах, однак, чоловік ОСОБА_5 покинув її та у 2015 році був ініціатором розірвання шлюбу. Позивач розірвав шлюб у 2013 році. ОСОБА_4 , звертаючись до суду з позовом про визнання її колишнього чоловіка втратившим право користування квартирою, вказувала на те, що він з 2008 року не проживав в квартирі за місцем реєстрації.

Наголошує на тому, що дослідженими у справі доказами та показаннями свідків доведено, що позивач з ОСОБА_4 з 2010 року почали проживати однією сім`ю, в належній їй квартирі, вони мали спільний бюджет, він матеріально забезпечував родину, несли спільні витрати.

Як на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, заявник апеляційної скарги вказує на прийняття доказів, які були подані відповідачем з порушення вимог ст. 83 ЦПК України.

Відзиву на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, відповідачем подано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, яка підтримала доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 9).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що померлій ОСОБА_4 належала на праві власності квартира загальною площею 49,5 кв.м, житлова площа 28,9 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 25-26).

Також відповідно до відповіді Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми», квартира АДРЕСА_2 , передана у приватну власність ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02 лютого 2016 року. Вказане свідоцтво зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 лютого 2016 року (т.1, а.с.81).

З повідомлення державного нотаріуса Сумської міської державної нотаріальної контори від 05 червня 2020 року вбачається, що після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 заведена спадкова справа за №304/2020. Із заявами про прийняття спадщини за законом звернулись спадкоємиця 2 черги - її сестра ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як спадкоємець, який проживав однією сім`єю (т. 1, а.с.67).

З матеріалів спадкової справи слідує, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , звернувся її племінник - ОСОБА_3 , як спадкоємець другої черги за правом представлення (т.1, а.с. 209).

У журналі обліку померлих КУ «СМКЛ №1» зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті - внутрішньомозговий крововилив не уточненої локалізації (т. 1, а.с.150-152).

З наданої суду медичної документації, зокрема, медичної картки стаціонарного хворого №3062, вбачається, що ОСОБА_4 було доставлено 01 квітня 2020 року до КНП «Центральна міська клінічна лікарня» СМР з попереднім діагнозом - гостре порушення мозкового кровообігу, виписана у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 . Основний клінічний діагноз внутрішньомозковий крововилив у праву півкулю головного мозку, ускладнений набряком головного мозку, набряком легень (т. 1, а.с. 159-198).

Відповідно до довідки ТОВ «Агротермінал Констракш» ОСОБА_1 працював в товаристві з 19 жовтня 2017 року, його сукупний дохід з жовтня 2017 року по квітень 2020 року становить 379972,06 грн (т. 1, а.с. 88).

Згідно довідки від 11 лютого 2021 року № 0З00-000004 позивач з 05 січня 2016 року по 19 жовтня 2017 працював в ТОВ «Размолком», сукупний дохід за період з січня 2016 року по жовтень 2017 року становить 122 826,01 грн. (т. 1, а.с. 89).

Факт перебування у трудових відносинах з вказаними товариствами підтверджується також копією трудової книжки позивача (т. 2 а.с. 9-13).

Згідно даних інформаційного ресурсу ТОВ «МЄІРЦ» за адресою: АДРЕСА_1 (власником особового рахунку № НОМЕР_1 є ОСОБА_4 ), за період з 01 січня 2015 року по 07 квітня 2020 року здійснювались платежі за спожиті комунальні послуги ( т.2 а.с.7)

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих суду доказів не встановлено факту умисного ухилення ОСОБА_2 від надання допомоги ОСОБА_4 . Судом визнано не доведеним факт можливості надавати допомогу ОСОБА_4 саме ОСОБА_2 , а тому не доведено її винну поведінку по відношенню до сестри, яка перебувала у безпорадному стані з 01 квітня по 07 квітня 2020 року. Відомостей, які б вказували на звернення ОСОБА_4 до відповідачки з проханням надати допомогу, під час судового розгляду не встановлено.

Також, суд першої інстанції визнав недоведеним факт проживання ним однією сім`єю разом із спадкодавцем ОСОБА_4 більше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Частиною 5 статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Зі змісту наведеної норми закону вбачається, що лише при одночасному настанні таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15 (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17 (провадження № 61-45879св18), від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19), від 02 лютого 2022 року у справі № 706/445/20 (провадження № 61-7573св21).

Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Такий висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15 (провадження № 61-1302св18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16 (провадження № 61-15926св18).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

У частині 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наданою медичною документацією (а.с. 170-172) підтверджується перебування ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні в КНП «Центральна міська клінічна лікарня» СМР з 01 квітня 2020 року до 07 квітня 2020 року.

Доказів на підтвердження того, що під час перебування ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні з діагнозом внутрішньомозковий крововилив, позивач звертався до відповідача ОСОБА_2 з приводу надання ОСОБА_4 допомоги, а також можливості ОСОБА_2 надавати таку допомогу своїй сестрі у період з 01 квітня 2020 року до 07 квітня 2020 року.

Допитані в суді першої інстанції за клопотанням позивача свідки пояснили, що напередодні смерті ОСОБА_4 мала намір придбати разом із ОСОБА_1 будинок у селі, самостійно викликала лікаря додому, відкрила їй двері. Вона не перебувала на обліку у лікаря та до лікарні до 01 квітня 2020 року не зверталась, групу інвалідності не оформлювала.

Таким чином, вирішуючи спір в цій частині, суд першої інстанції, надавши належну оцінку зібраним у справі доказам та встановленим на їх підставі обставинам, правильно виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про усунення відповідача від права на спадкування за ч. 5 ст. 1224 ЦК України, оскільки в порушення приписів норм процесуального права щодо обов`язку доказування і подання доказів, позивачем не надано належних та допустимих доказів перебування ОСОБА_4 у безпорадному стані, потреби спадкодавця в наданні допомоги саме відповідачем, а також доказів того, що відповідач свідомо не виконував встановленого законом обов`язку щодо надання допомоги спадкодавцю, що могло б бути підставою для усунення ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті сестри.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстави для задоволення вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менш ніж як п`ять років.

Так, за змістом ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Тобто, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Зважаючи на наявність у померлої ОСОБА_4 спадкоємців другої черги за законом, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за правом представлення, встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім`єю позивача разом з спадкодавцем не породжує жодних прав у ОСОБА_1 на право на спадщину.

Крім того, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28 січня 2016 року, яке набрало законної сили 09 лютого 2016 року у справі №591/7999/15-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу було встановлено, що шлюбне життя між ними не склалося, у зв`язку з чим вони припинили подружні стосунки та з літа 2015 року проживають окремо. ОСОБА_4 під час розгляду справи заперечувала проти позову та пояснила, що бажає зберегти сім`ю, повідомила, що з літа 2015 року проживають окрема.

Тобто, ОСОБА_4 під час розгляду №591/7999/15-ц підтверджувала спільне проживання до літа 2015 року із своїм чоловіком ОСОБА_6 , що виключає спільне проживання ОСОБА_1 однією сім`єю протягом п`яти років із ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційнийсуд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Попович Юлією Олександрівною, залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 22 травня 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова