Справа номер 474/1442/23 Головуючий суду першої інстанції Сокол Ф. Г.
Провадження номер 22-ц/812/685/24 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів Самчишиної Н. В., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л. Д.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Врадіївського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2024 року, постановлену за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяних джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2023 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування 93 817,25 грн майнової шкоди та 10 000 грн моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

20 лютого 2024 року відповідач та його представник ОСОБА_5 подали до суду клопотання про поновлення процесуального строку та долучення до матеріалів справи оригіналу висновку експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Ярошенка О. В. від 24 січня 2024 року за № СЕ-19/115-23/18337-ІТ, який проводив експертизу за експертними спеціальностями: 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» та 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження».

Ухвалою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 29 лютого 2024 року, яка була скасована постановою Миколаївського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року, у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_5 про поновлення процесуального строку та долучення доказів до матеріалів справи було відмовлено.

14 березня 2024 року ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 подали до суду клопотанням про призначення у справі судової транспортно-трасологічної експертизи, необхідність проведення якої обґрунтували невизнанням відповідачем провини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та наявністю висновку експерта від 24 січня 2024 року за №СЕ-19/115-23/18337-ІТ

Ухвалою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2024 року клопотання про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи залишено без розгляду з підстав зловживанням процесуальними правами ОСОБА_1 та його представником адвокатом Тихоненком М. І.

Ухвала суду мотивована тим, що згідно з приписами цивільного-процесуального законодавства обставини, встановленні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо того чи мало місце вчинення адміністративного правопорушення та ким воно вчинено, не підлягають доказуванню під час розгляду цивільної справи про відшкодування шкоди завданої адміністративним правопорушенням.

Про вказані норми чинного законодавства представник відповідача ОСОБА_5 не міг не знати, оскільки є адвокатом та суддею у відставці, та з огляду на приписи Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зобов`язаний був їх роз`яснити відповідачу.

Дії відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5 у сукупності (подання завідомо безпідставного клопотання про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи) є виявом неповаги до суду та не спрямовані на ефективний захист прав, свобод та інтересів відповідача від імовірних порушень з боку позивача. Клопотання є явно необґрунтованим, завідомо безпідставним та фактично зводиться до незгоди з рішенням суду, та до повторного перегляду висновків суду, викладених у судовому рішенні, яке набрало законної сили, а тому не відповідає завданню цивільного судочинства та є зловживанням правом на подання клопотання.

З огляду на вищевикладене суд першої інстанції вважав, що клопотання відповідача та його представника ОСОБА_5 про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи підлягає залишенню без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд передчасно прийшов до висновку про відсутність потреби в установленні та перевірці обставин в результаті чиїх саме неправомірних дій водіїв трапилася ДТП та між чиїми з водіїв неправомірними діями та наслідками ДТП є причинний зв`язок.

Для встановлення механізму та обставин зіткнення транспортних засобів ОСОБА_2 та відповідача є актуальним питання призначення та проведення у справі судової транспортно-трасологічної експертизи.

Поза увагою суду залишилось те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення обставини ДТП не досліджувалися, судова транспортно-трасологічна експертиза не проводилася.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції допустився припущень, що суперечить та не відповідає вимогам частини 3 статті 62 Конституції України.

Ухвалами Миколаївського апеляційного суду від 24 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Врадіївського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2024 року про залишення без розгляду клопотання про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи з підстав зловживанням процесуальними правами ОСОБА_1 та його представником адвокатом Тихоненком М. І. та призначено справу до розгляду на 22 травня 2024 року на 09 год 00 хв.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку з чим апеляційний суд з огляду на приписи частини 2 статті 372 ЦПК України розглянув справу без участі учасників справи.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційне провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Як убачається зі справи, суд першої інстанції залишив заявлене відповідачем клопотання про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи без розгляду, мотивуючи це тим, що відповідач та його представник зловживав процесуальними правами.

Згідно з нормами статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Відповідно до частини 2 статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

У статті 353 ЦПК України наведено перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду. Зазначений перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Пункт 16 частини першої статті 353 ЦПК України передбачає, що окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо залишення позову (заяви) без розгляду.

Згідно з частиною 2 статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до норм цивільного процесуального законодавства розгляд справи закінчується ухваленням рішення. Однак, при розгляді цивільних справ можуть виникнути і такі обставини, які створюють неможливість або недоцільність подальшого розгляду справи по суті і ухвалення у справі рішення. У таких випадках справа закінчується в суді без винесення рішення шляхом її закриття або залишення без розгляду.

Залишення заяви без розгляду це форма закінчення цивільних справ без винесення рішення, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.

Підстави залишення заяви без розгляду зазначені у статті 257 ЦПК України. Перелік їх є вичерпним і поширеному тлумаченню не підлягає.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідачем оскаржується судове рішення про залишення без розгляду клопотання про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи з підстав зловживання учасником справи процесуальними правами.

Між тим вказана ухвала не є процесуальним документом, який закінчує розгляд справи, як то визначено у п.16 ч.1 ст.353 та ст.257 ЦПК України.

У переліку ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду (стаття 353 ЦПК України), відсутня ухвала про залишення без розгляду клопотання про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи з підстав зловживання учасниками справи процесуальними правами. Також у цьому переліку відсутня ухвала про визнання заявленого клопотання про призначення експертизи зловживанням процесуальними правами.

Згідно з висновком Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 2-41/2006 (провадження № 61-12703сво21), тлумачення та застосування положень статті 353 ЦПК України має відбуватися із урахуванням можливості/неможливості поновити свої права особою, яка подає апеляційну скаргу, в інший спосіб, аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду. При цьому будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду.

У постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 (провадження № 14-190цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 (провадження № 61-19138сво18) зроблено висновок, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що за викладених обставин апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Врадіївського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2024 року про залишення без розгляду клопотання про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи було відкрито помилково, оскільки у відповідності до ст.353 ЦПК України вказана ухвала суду не оскаржується окремо від рішення суду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Норми статті 362 ЦПК України, які передбачають підстави для закриття апеляційного провадження, не містять такої підстави для закриття апеляційного провадження як помилковість його відкриття.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне в даному випадку застосувати норми ч.9 ст.10 ЦПК України, закривши апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Врадіївського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2024 року про залишення без розгляду клопотання про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи у зв`язку з неможливістю оскарження цієї ухвали окремо від рішення суду.

Керуючись статтями 362, 381 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Врадіївського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2024 року про залишення без розгляду клопотання про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяних джерелом підвищеної небезпеки, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Н. В. Самчишина

О. О. Ямкова

Повний текст ухвали складено 22 травня 2024 року.