Провадження №2/359/694/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

при секретарі судового засідання Дьяченку В.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 на 2/3 частини земельної ділянки з кадастровим номером :07:003:0201 площею 0,1 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка з кадастровим номером :07:003:0201 площею 0,1 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя спадкодавець склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в рівних частках, а тому спадкування здійснюється за заповітом. ОСОБА_5 відмовився від своєї частини на користь позивача. ОСОБА_2 звернулася до Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області за місцем відкриття спадщини із письмовою заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 в інтересах позивача звернулась до першої Бориспільської державної нотаріальної контори із проханням про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Однак, державним нотаріусом першої Бориспільської державної нотаріальної контори постановою від 09 жовтня 2023 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:0201 площею 0,1 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що позивач не надала нотаріусу правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 має право на набуття в спадковому порядку права власності на спірну земельну ділянку, після смерті ОСОБА_4 , однак не може його отримати з незалежних від неї причин, а також зважаючи на відсутність іншого способу відновлення порушеного права, вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 01 листопада 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по розгляду справи по суді (а.с.45).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.19-21).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Виконавчим комітетом Рогозівської сільської ради 17 січня 2004 року, серії НОМЕР_1 (а.с.14).

За життя спадкодавець склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в рівних частках (а.с.49-50). ОСОБА_5 відмовився від своєї частини на користь позивача (а.с.44).

Позивач звернулася до Бориспільської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.41), де була заведена спадкова справа №220, щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка з кадастровим номером :07:003:0201 площею 0,1 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 було набуто право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, яка розташовується за адресою: АДРЕСА_1 згідно Державного акту серії КВ зареєстрованого в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Бориспільської міської ради народних депутатів за №1107 від 27.12.2002 року виданого на підставі Рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради народних депутатів №99 від 18.02.1997 року. Вказана обставина підтверджується відповіддю ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області №341/335-23 від 01.03.2023 року (а.с. 28).

Позивач зазначає, що оригінал вказаного державного акту було втрачено, а отримати його завірену копію з відділу №2 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Київської області немає можливості, у зв`язку з не виявленням останнього в архівних примірниках Відділу, що підтверджується відповіддю ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київської області №103/335-23 від 25.01.2023 року (а.с.29)

З постанови першої Бориспільської державної нотаріальної контори від 09 жовтня 2023 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:0201 площею 0,1 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що позивач не надала нотаріусу правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку (а.с.35-36).

Згідно ч.2 ст. 79 ЗК України передбачено, що право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

За ч.1 ст. 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Частиною 1 ст. 126 ЗК України визначається, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Декрету КМ України «Про приватизацію земельних ділянок» 26 грудня 1992 року № 15-92 (в редакції чинній станом на 18.02.1997 року) право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей. передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах. з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради народних депутатів №99 від 18.02.1997 року з додатком згідно якого передано ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1 га по АДРЕСА_1 , приймалось згідно з вказаним Декретом і ним було передбачено виникнення права власності на передану у власність земельну ділянку безпосередньо на підставі рішень про їх приватизацію з подальшим оформленням відповідних державних актів.

Вказана правова позиція, за якою право власності щодо ділянок, приватизованих згідно 3 Декретом, виникає незалежно від їх посвідчення державним актом висловлена у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 30.06.2020 року по справі №372/2626/15-ц.

Таким чином виникнення права власності на земельну ділянку згідно з Декретом пов`язувалось з часом прийняття рішення органом місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у приватну власність.

Відповідно до абз.2 п.1 розділу Х Перехідних положень ЗК України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", с підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ч.2 ст. 3 даного Закону права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Частиною 3 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження. що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення: на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Згідно п.10 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про Державний земельний кадастр» документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом. є дійсними. (тобто 07.08.2011 року).

Отже, право власності за ОСОБА_4 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 виникло і було зареєстровано у встановленому порядку.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Як встановлено ч.1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Оскільки спадкодавцю на підставі права власності належала земельну ділянку з кадастровим номером :07:003:0201 площею 0,1 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а отже право спадкодавця на вказану земельну ділянку підлягає спадкуванню.

Спадкування майна відбувається ОСОБА_2 за заповітом в розмірі 2/3 майна спадкодавця із врахуванням відмови на її користь від прийняття спадщини ОСОБА_5 . Крім того, згідно рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2006 року по справі №2-16/06, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 11.12.2006 року по справі №22ц- 2961/2006 р. було визнано за ОСОБА_7 право на 1/3 частку спадкового майна ОСОБА_4 .

Підсумовуючи зазначене, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 2/3 частини земельної ділянки з кадастровим номером :07:003:0201 площею 0,1 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 258,259,263-265,268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 на 2/3 частини земельної ділянки з кадастровим номером :07:003:0201 площею 0,1 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 травня 2024 року.

Суддя Чирка С.С.