Справа № 307/6055/23
Провадження № 2/307/1108/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Томишинець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 лютого 2003 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом №23. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею.

Після укладення шлюбу, під час спільного сімейного проживання та за спільні кошти ними, в період 2005-2007 років, було зведено житловий будинок загальною площею 202.82 кв.м, житловою площею 114.36 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якому з 2007 року почали проживати, спочатку в одній кімнаті, а після поступового облаштування, у всьому будинку.

На протязі останніх років, вони з позивачем систематично виїжджаємо за кордон на заробітки, однак у різні країни, внаслідок чого їх сімейні відносини погіршились, а згодом взагалі були припинені. На даний час, відповідач ОСОБА_2 , перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, відтак за його позовом, поданим в січні 2023 року, шлюб між ними, рішенням Тячівського районного суду від 30.05.2023 року, розірвано. Однак питання розподілу спільного майна подружжя, на даний час, залишається не вирішеним.

Звернувшись за правою допомогою, вона отримала інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.12.2023 року, згідно якої вказаний житловий будинок 18.03.2016 року, зареєстровано в цілій частині за її колишнім чоловіком ОСОБА_2 , на підставі технічного паспорта, виданого 05.11.2015 року та договору дарування, серія та номер: 23, виданий 29.03.1994 року Дубівською селищною радою народних депутатів Тячівського району Закарпатської області.

Посилається на ст.. 60, 68-72 СК України та ст..372 ЦК України та зазначає, що відповідно до договору дарування від 29.03.1994 року, посвідченого секретарем виконкому Дубівської селищної ради народних депутатів, зареєстрованого за №23 ОСОБА_5 відчужив ОСОБА_2 жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 . Будинок одноповерховий.

З довідки-характеристики №12 від 22.10.1993 року, виданої Тячівським РДПТІ, для надання в держнотконтору на предмет оформлення договору відчуження вбачається, що зазначений жилий будинок збудований в 1928 році, матеріал стін дерево, загальною площею 65,7 кв.м, жилою площею 37,9 кв.м.

Після їх одруження, відповідач ОСОБА_2 , отримав дозвіл на перебудову житлового будинку по АДРЕСА_1 , про що свідчить рішення виконавчого комітету Дубівської селищної ради №43 від 01 червня 2005 року «Про надання дозволу на перебудову житлового будинку».

Відтак, старий будинок було повністю демонтовано, разом з фундаментом та в 2005 році закладено новий фундамент, що підтверджується світлиною №1 на якій зображені: вона з їх старшою дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на руках (друга з права на ліво), відповідач ОСОБА_2 (перший з ліва на право) на фоні нового бетонного фундаменту.

На світлинах № № 2, 3, виготовлених в 2006 році, відображено етапи будівництва будинку, а на світлині № 4 зображені вона та їхня старша донька, поряд з будинком, на якому зведені всі зовнішні стіни.

З вказаних світлин поряд з іншим вбачається місце розташування житлового будинку відносно дороги та сусідніх будинків, а також підтверджуються періоди етапів будівництва з урахуванням віку дитини, на окремих фото, виходячи з дати її народження ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, будівництво здійснювалось як за їхньої фізичної особистої участі, так і спільними коштами, за допомогою найнятих будівельників. Поряд з цим, цегла та цементні блоки, а також частково цемент, використані на будівництво, були придбані її батьками ще до їхнього з відповідачем одруження. В свою чергу дерево на будинок придбав відповідач також до одруження. Інші будівельні матеріали було придбано за спільні кошти, поступово, відповідно до етапів будівництва та потреб внутрішнього оздоблення житлового будинку. Вказані обставини в судовому засіданні можуть підтвердити ряд свідків, їх сусідів.

Крім цього, вона розпочала свою трудову педагогічну діяльність в 1993 році, а з 2001 року по 2021 року, безперервно працювала на посаді логопеда у системі закладів освіти, що підтверджується записами у її трудовій книжці.

В свою чергу, відповідач по справі ОСОБА_2 працював по найму в смт. Дубове та вперше виїхав на сезонні роботи в 2007 році. В подальшому, в період 2009-2012 років, маючи профільну освіту, був працевлаштований в ДП «Закарпатське вертолітне виробниче об`єднання».

Відтак, на початок будівництва, вони мали незначні заощадження, які витрачено на будівництво та практично всі зароблені в подальшому кошти витрачались на тривале облаштування окремих кімнат житла, роблячи їх, поетапно, придатними для проживання.

Зі змісту технічного паспорта, виготовленого станом на 05.11.2015 року, на підставі якого у 2016 році, здійснено реєстрацію права власності на нерухоме майно за відповідачем, вбачається, що житловий будинок загальною площею 202,82 кв.м, житловою площею 114.36 кв.м. двоповерховий, цегляний, збудований в 2007 році, до складу будівель та споруд також входять: Б гараж, №1 хвіртка, №2 ворота, №3 ворота.

Довідкою виконкому Дубівської селищної ради №2887 від 26.12.2023 року, підтверджується та обставина, що житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , побудований ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час шлюбу у період 2005-2007 років.

Згідно правової позиції викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 червня 2015 року № 6-38цс15, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи статтю 60 Сімейного кодексу України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 Сімейного кодексу України вважається правильно застосованою.

Беручи до уваги, вищенаведене, а також ті обставини, що спірне нерухоме майно, нею з колишнім чоловіком побудовано під час шлюбу, їхніми спільними зусиллями та коштами, з метою спільного подальшого проживання, наявні підстави для визнання права спільної сумісної власності подружжя на таке майно.

Водночас, сам по собі факт реєстрації права власності на житловий будинок, лише за відповідачем, на підставі технічного паспорта, виданого 05.11.2015 року та договору дарування від 29.03.1994 року, за умови відсутності в новоствореній будівлі, жодного конструктивного елементу, раніше існуючої дерев`яної будівлі, яка відчужувалась за цим договором, не спростовує правового режиму спільної сумісної власності на збудоване ними нерухоме майно та унеможливлює застосування до нього положень закону, якими врегульовано право особистої приватної власності на майно одного з подружжя.

Відтак, виходячи з положень вказаних норм права, житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності їй ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 , у рівних частках, тобто по частці в праві власності на житловий будинок.

Водночас, відповідач ОСОБА_2 , в добровільному порядку відмовляється здійснити поділ нажитого їм майна, вважаючи себе єдиним його власником.

За його зверненням до суб`єкта оціночної діяльності встановлено дійсну вартість спільного сумісного майна. Так, відповідно до висновку про вартість майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , зробленого приватним підприємством «Алекс-Хуст», ринкова вартість об`єкту оцінки, станом на 21.12.2023 року, становить 1 139 848 гривень.

Відповідно до ст.68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Згідно ч.1 ст.71 СК України, - майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Беручи до уваги вищенаведене та те, що іншого власного житла не маю, а відповідач в добровільному порядку відмовляється визнати її право на належну їй частку у спільному майні подружжя, тому просить суд визнати житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; в порядку поділу майна подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , залишивши у власності ОСОБА_2 частину зазначеного майна та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5700,00 грн. сплаченого судового збору, 2000,00 грн. вартості оцінки та 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву просить суд справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась.

Дослідивши матеріли справи суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 11 лютого 2003 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Тячівського районного суду від 30.05.2023 року розірвано.

Від даного шлюбу у нас народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею.

Відповідно до договору дарування від 29.03.1994 року, посвідченого секретарем виконкому Дубівської селищної ради народних депутатів, зареєстрованого за №23 ОСОБА_5 відчужив ОСОБА_2 жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 . Будинок одноповерховий.

З довідки-характеристики №12 від 22.10.1993 року, виданої Тячівським РДПТІ, для надання в держнотконтору на предмет оформлення договору відчуження вбачається, що зазначений жилий будинок збудований в 1928 році, матеріал стін дерево, загальною площею 65,7 кв.м, жилою площею 37,9 кв.м.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Дубівської селищної ради №43 від 01 червня 2005 року «Про надання дозволу на перебудову житлового будинку», після одруження з позивачкою, відповідач ОСОБА_2 , отримав дозвіл на перебудову житлового будинку по АДРЕСА_1 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.12.2023 року, вбачається, що вказаний житловий будинок 18.03.2016 року, зареєстровано в цілій частині за ОСОБА_2 , на підставі технічного паспорта, виданого 05.11.2015 року та договору дарування, серія та номер: 23, виданий 29.03.1994 року Дубівською селищною радою народних депутатів Тячівського району Закарпатської області.

З технічного паспорта, виготовленого станом на 05.11.2015 року, на підставі якого у 2016 році, здійснено реєстрацію права власності на нерухоме майно за відповідачем, вбачається, що житловий будинок загальною площею 202,82 кв.м, житловою площею 114.36 кв.м. двоповерховий, цегляний, збудований в 2007 році, до складу будівель та споруд також входять: Б гараж, №1 хвіртка, №2 ворота, №3 ворота.

Відповідно до висновку про вартість житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , зробленого приватним підприємством «Алекс-Хуст», ринкова вартість об`єкту оцінки, станом на 21.12.2023 року, становить 1 139 848 гривень.

Записами у трудовій книжці позивачки підтверджено, що вона розпочала свою трудову педагогічну діяльність в 1993 році, а з 2001 року по 2021 року, безперервно працювала на посаді логопеда у системі закладів освіти.

Довідкою виконкому Дубівської селищної ради №2887 від 26.12.2023 року, підтверджено, що житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , побудований ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час шлюбу у період 2005-2007 років.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних (навчання, ведення домашнього господарства , догляд за дітьми , хвороба тощо) самостійного заробітку( доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 69 ч. 1 СК України„ Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 70 Сімейного кодексу України , у разі поділу майна , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя , частка майна дружини та чоловіка є рівними , якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

У відповідності до ч.ч.1.2. ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка , дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.. 77 ЦПК України , належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 80 достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

А відповідно до ст. 81 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Твердження позивачки та її представника про те, що вказаний житловий будинок із надвірними спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності їй та відповідачу, у рівних частках, тобто по частці в праві власності на житловий будинок, підтверджується довідкою виконкому Дубівської селищної ради №2887 від 26.12.2023 року, із якої вбачається, що вказаний житловий будинок зареєстрований на ім`я відповідача ОСОБА_2 , однак побудований ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час шлюбу у період 2005-2007 років.

Крім цього, з довідки-характеристики №12 від 22.10.1993 року, виданої Тячівським РДПТІ, вбачається , що відповідач прийняв у дар жилий будинок збудований в 1928 році, матеріал стін дерево, загальною площею 65,7 кв.м, жилою площею 37,9 кв.м.

В той же час рішенням виконавчого комітету Дубівської селищної ради №43 від 01 червня 2005 року «Про надання дозволу на перебудову житлового будинку», підтверджується, що після одруження з позивачкою, відповідач отримав дозвіл на перебудову житлового будинку по АДРЕСА_1 .

А з технічного паспорта від 05.11.2015 року, на підставі якого у 2016 році здійснено реєстрацію права власності на нерухоме майно за відповідачем, вбачається, що житловий будинок загальною площею 202,82 кв.м, житловою площею 114.36 кв.м. двоповерховий, цегляний, збудований в 2007 році, до складу будівель та споруд також входять: Б гараж, №1 хвіртка, №2 ворота, №3 ворота, тобто вказаним технічним паспортом підтверджено, що в новоствореній будівлі немає жодного конструктивного елементу раніше існуючої дерев`яної будівлі.

Разом з цим, світлинами наданими до матеріалів справи підтверджено демонтаж старого будинку та періоди етапів будівництва нового будинку з урахуванням віку дитини сторін, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

При таких обставинах суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Судові витрати покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5,10-13, 76-81,89, 264-265 ЦПК, суд,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В порядку поділу майна подружжя, визнати за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , залишивши у власності ОСОБА_2 частину зазначеного майна.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5700,00 грн. сплаченого судового збору, 2000,00 грн. вартості оцінки та 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Суддя: В.В. Чопик