справа № 492/1358/24
провадження № 2-о/492/78/24
УХВАЛА

Іменем України

02 грудня 2024 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді - Череватої В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Деде К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Арцизька міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення - факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

02.10.2024 року заявник ОСОБА_1 через свого представника адвоката Михайлова О.А. звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - а саме факту, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , (спадкоємець), спільно проживала однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (спадкодавцем) до дня її смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її свекруха - ОСОБА_2 , після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельних ділянок. Інших спадкоємців, крім заявниці, немає. Син померлої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Померла ОСОБА_2 заповіт не складала. Заявник вважає, що вона є спадкоємцем четвертої черги померлої ОСОБА_2 Померла ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на момент своєї смерті, одна. Крім того, за цією ж адресою ОСОБА_2 була зареєстрована та фактично проживала у період часу з 01 січня 2014 року по 06 березня 2019 року. Заявниця в період з 01 січня 2014 року по 06 березня 2019 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично без реєстрації проживала за адресою: АДРЕСА_2 . В період з 01 січня 2014 року по день смерті ОСОБА_2 , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_3 , заявниця проживала разом зі своєю свекрухою ОСОБА_2 , та вела з нею спільне господарство за місцем реєстрації ОСОБА_2 , у них були взаємні права та обов`язки, вони вели спільне господарство та побут, мали спільний бюджет, заявниця здійснювала догляд за ОСОБА_2 та здійснила її поховання. В шлюбі на момент смерті ОСОБА_2 не перебувала, близьких родичів у неї не було. При зверненні до Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , заявниці було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, оскільки вона не перебувала у родинних відносинах з померлою ОСОБА_2 , а саме не є спадкоємцем, передбаченим ст. ст. 1261-1266 ЦК України, та не є спадкоємцем за заповітом. Відмова нотаріуса свідчить про неможливість отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_2 з причини недоведення факту проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до дня її смерті, що зумовило звернення до суду.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Арцизького районного суду Одеської області Череватій В.І.

Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області Череватої В.І. від 08.10.2024 року було прийнято заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Арцизька міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення - факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Клопотання представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Михайлова О.А. про витребування доказів та виклик свідків задоволено, витребувано від Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області, місцезнаходження: Одеська область, Болградський район, м. Арциз, вул. Будівельників, буд. 15 - Б: належним чином засвідчену копію спадкової справи № 316/2019, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , викликано у якості свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Заявниця ОСОБА_1 та її представник - адвокат Михайлов О.А. в судове засідання не з`явились, представник заявниці звернувся до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, вимоги заяви підтримали та просили їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Арцизької міської ради, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з`явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належним чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, перевіривши письмові докази, вважає, що заява підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 12 березня 2019 року, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок, площею 2,68 га, 0,1557 га, 2,3651 га, 0,1566 га, що належали померлій ОСОБА_2 на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження, матір`ю ОСОБА_3 значиться ОСОБА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу, заявниця 24.01.1993 року уклала шлюб з ОСОБА_3 та прийняла прізвище чоловіка - ОСОБА_3 , що також підтверджується копією паспорту громадянина України заявниці серії НОМЕР_3 .

Як вбачається з копії Витягу з реєстру територіальної громади, заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 25.01.1989 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з копією свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як вбачається з копії довідки, виданої Задунаївською сільською радою від 13 серпня 2019 року № 628, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно була зареєстрована та мешкала на день смерті за адресою: АДРЕСА_2 , одна.

Як видно з копій довідок, виданих Задунаївським старостинським округом Арцизької міської ради Одеської області від 18 вересня 2024 року № № 466, 467, 468, у період часу з 01 січня 2014 року по 06 березня 2019 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , де і фактично проживала. У період часу з 01 січня 2014 року по 06 березня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак, фактично проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Поховання ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 було здійснено ОСОБА_1 .

Згідно з копією акту опитування свідків від 18 вересня 2024 року, на підставі опитування свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проживала разом зі своєю свекрухою ОСОБА_2 та вела з нею спільне господарство за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 01.01.2014 року по день смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_7 . 13 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, постановою державного нотаріуса Панашенко І.П. від 23.05.2024 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю родинних відносин заявника з померлою.

Як вбачається з копії спадкової справи № 316/2019, заведеної 13.08.2019 року після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_1 звернулась до Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини пісоя смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , однак, постановою державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенко І.П. від 23.05.2024 року № 300/02-14 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю родинних відносин з померлою.

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів, тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

З таких же критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Такі ж висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 грудня 2019 року у справі № 370/2898/16 (провадження № 14-573цс19), від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23).

З урахуванням наведеного можна констатувати, що існує два порядки (способи) встановлення фактів, що мають юридичне значення, - позасудовий і судовий, які за своїм змістом є взаємовиключними.

У разі оскарження до суду відмови відповідного органу в установленні юридичного факту, який підлягає встановленню у позасудовому порядку, такий спір слід розглядати в порядку адміністративного судочинства і суди насамперед перевіряють, чи відповідає оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, а відповідач в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідно до частини другої статті 77 КАС України повинен довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності.

В наявній справі, заявник просить встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Постановою державного нотаріуса Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенко І.П. від 23.05.2024 року № 300/02-14 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю родинних відносин з померлою.

Згідно з частиною третьою 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною першою, другою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У заяві про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, ОСОБА_1 вказувала, що оскільки вона проживала із спадкодавцем за однією адресою, хоча і були зареєстровані за різними адресами проживання, вона вважається такою, що прийняла спадщину, а у зв`язку з відмовою нотаріуса не може реалізувати своє право на спадщину.

Встановлення факту спільного проживання однією сім`єю із спадкодавцем за однією адресою необхідно заявнику для вирішення надалі питання щодо прийняття спадщини після померлої свекрухи на спадкове майно.

Враховуючи вказане, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду, з тих підстав, що факт, про встановлення якого просила ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви та долучених до неї доказів встановлено, що існує спір про право, зокрема, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини і набуття заявником особистих майнових прав на спадкове нерухоме майно, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Київського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року, справа № 357/11366/22.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням будь-якого спору про право.

У порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо вони не пов`язані з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Спори, що виникають між сторонами, вирішуються шляхом перемовин, а в разі неможливості вирішити конфлікт - у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

Факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника.

Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.

Частиною шостою статті 294 ЦПК України встановлено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Як вже зазначалось, відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За установлених у цій справі конкретних обставин факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не може бути встановлений за правилами окремого провадження, у зв`язку із чим заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду, з підстав, передбачених частиною шостою статті 294, частиною четвертою статті 315 ЦПК України.

Згідно з частиною 2 статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення встановлюються законом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду зокрема у разі залишення заяви без розгляду, однак крім випадків, коли така заява залишена без розгляду за заявою позивача.

Разом з тим, в силу п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», заявнику ОСОБА_1 підлягає поверненню сума судового збору, сплачена при зверненні до суду, що підтверджено відповідною квитанцією.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 259, 265, 268, 273, 293, 294, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Арцизька міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення - факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини - залишити без розгляду.

Роз`яснити заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 з Державного бюджету України через Казначейство України Управління Державної казначейської служби України сплачений згідно з квитанцією № 7445-6355-2743-7202 від 01.10.2024 року сплачений судовий збір в сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок (отримувач: ГУК в Одеській області/м. Арциз/22030101, , п/р НОМЕР_4 , МФО 899998, призначення платежу: 982; Судовий збір, Банк: АТ «ТАСКОМБАНК», код банку 339500, ).

Повернути заявнику квитанцію № 7445-6355-2743-7202 від 01.10.2024 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому наявної ухвали суду.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Черевата В.І.