Справа № 396/151/24
Провадження № 2/396/201/24
РІШЕННЯ

Іменем України

12.03.2024 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнский районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Русіної А.А.,

за участю секретаря судового засідання Оладенко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новоукраїнка в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 396/2269/23 за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Заведія Владислав Ігорович до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Ларича Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяна Петрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Заведія В.І. звернувся до суду в інтересах позивача ОСОБА_1 з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовну заяву мотивувала тим, що 23.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. винесено виконавчий напис № 5156, на підставі якого 15.07.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69428289. Вказану постанову позивач отримав через додаток до смартфону Єдиний портал державних послуг «Дія». Представник позивача зазначає, що йому на виконання адвокатського запиту відповідачем було надано копію договору № 499287205 від 01.02.2021 року нібито укладеного між позивачем та «Манівео швидка фінансова допомога», який нотаріально не посвідчений. Представник вважає виконавчий напис вчинений з порушенням закону, оскільки нотаріус не переконався в безспірності боргу та порушив вимоги щодо процедури оформлення і змісту виконавчого напису, адже право вимоги не підтверджене належними доказами, зокрема кредитний договір нотаріально не посвідчений, а тому просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді від 26.01.2024 року провадження у зазначеній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою судді від 25.01.2024 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, в позовній заяві зазначено про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове рекомендоване повідомлення про отримання поштового відправлення 15.02.2024 року. Станом на розгляд справи відповідач відзив до суду не подав, з клопотанням про відкладення розгляду справи для надання додаткового часу для подачі відзиву, до суду не звертався.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Л.М. у судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою". Причину своєї неявки не повідомила, відзив на позов не подала. З клопотаннями та заявами до суду не звертався.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена, про що свідчить підпис в поштовому повідомленні 15.02.2024 р. З клопотаннями та заявами до суду не зверталася.

Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено під час розгляду справи, 01.02.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №499287205, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 5000,00 грн строком на 30 календарних днів (а.с.38-42).

23.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. було вчинено виконавчий напис №5156 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості у розмірі 28 471 грн (а.с.44).

З виконавчого напису вбачається, що правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі Договору Відступлення Права Вимоги за кредитними договорами 128 від 06.04.2021 є ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС».

15.07.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. відкрито виконавче провадження № 69428289 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №5156 від 23.12.2021 року щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованості у розмірі 28471,00 грн (а.с.21-22).

Крім того, приватним виконавцем 26.07.2021 року в межах виконавчого провадження № 69428289 від 15.07.2022 року винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди (а.с.23-24), постанову про розмір мінімальнимх витрат виконавчого провадження (а.с.25-26) та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.27-28).

Позивач вважає виконавчий напис приватного нотаріуса Журавльовою Л.М. від 23.12.2021 року №5156 таким, що вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами і не підлягає виконанню.

Так, відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису.

Виконавчий напис це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року.

Згідно п. 3.1 та п. 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1)якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин.

Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Установлені судом обставини по справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.11.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14.

Відповідно до пункту 1 Переліку, в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису, «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що кредитний договір № 499287205 від 01.02.2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», який став підставою для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, був нотаріально посвідчений, оскільки з поданої відповідачем копії кредитного договору, вбачається що останній нотаріусом не посвідчувався, а має просту форму укладення (а.с.38-42), а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020 року.

Згідно правового висновку ВСУ, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду від 14.08.2019 року по справі №569/8884/17, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Суд звертає увагу, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріус отримав від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій і процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Крім того, в порушення п. 2.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, відповідачем не було надано приватному нотаріусу та суду доказів отримання позичальником ОСОБА_1 письмової вимоги (повідомлення) про усунення порушень за кредитним договором та необхідність негайного погашення заборгованості, що свідчить про відсутність обізнаності боржника про наявність заборгованості та її розміру, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості вчасно виконати заявлені вимоги чи оскаржити їх в судовому порядку.

Викладене свідчить, що на момент вчинення виконавчого напису № 5156 від 23.12.2021 року існували підстави, які викликають сумніви щодо існування та безспірності розміру заборгованості боржника ОСОБА_1 перед стягувачем ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС».

Таким чином, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доводів у їх сукупності, оскільки відповідачем не надано суду жодних аргументів на спростування тверджень позивача та на підтвердження безспірності розміру заборгованості за кредитним договором, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору, тому суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Л.М. за № 5156 від 23.12.2021 року повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

З приводу витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями частин першої - п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Адвокат Заведія В.І. який діє в інтересах ОСОБА_1 , в позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Однак, всупереч положенню ст.ст.137, 140, 141 ЦПК України предстаником позивача не було надано: детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, що позбавляє можливості суд встановити обґрунтованість стягнення правничої допомоги. Натомість адвокатом Заведія В.І. подано лише копію договору про надання правової допомоги адвоката № 17/01/2024 від 17.01.2024 (а.с.17-19), додаток до договору № 1 від 17.01.2024 умови та межі представництва інтересів клієнта. Розмір гонорару (а.с.20), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію ордеру.

У зв`язку з чим позовні вимоги адвоката Заведія В.І. в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. не підлягає до задоволення у зв`язку з неподанням доказів.

На підставі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп за подання позовної заяви та 605 грн 60 коп за подання заяви про забезпечення позову.

У відповідності до положень частини 7 статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Оскільки позовні вимоги з визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволені, клопотання про скасування заходів забезпечення позову до суду не надходило, тому заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 25.01.2024 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст.ст. 13, 76, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5156 вчинений 23.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Журавльовою Ларисою Михайлівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованості в розмірі 28471,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (, вул. Жабинського,13, м. Чернігів, Чернігівська область, 27161) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаціний номер НОМЕР_1 понесені судові витрати в розмірі 1816 грн 80 коп.

В частині стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття.

Повний текст рішення складено 12.03.2024 року.

Суддя: А. А. Русіна