Справа №443/1438/24
Провадження №2/443/638/24
03 грудня 2024 року місто Жидачів
Жидачівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Равлінка Р.Г.,
секретар судового засідання Рибакова І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
Представник позивачки ОСОБА_1 , адвокат Гаталяк М.Я., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягувати щомісяця з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 до досягнення нею 23 років.
Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 11.11.2024 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково. Постановлено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка продовжує навчання в розмірі 1/6 (однієї шостої) частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно починаючи стягнення з 12.08.2024 і до досягнення донькою двадцяти трьох років або припинення навчання. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок. Призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати позивачці ОСОБА_1 на 28 листопада 2024 о 09 год 15 хв в приміщенні Жидачівського районного суду Львівської області (81700, Львівська область, Стрийський район, м. Жидачів, вул. Я. Мудрого, 20). Визначено позивачці ОСОБА_1 строк для подання доказів щодо розміру понесених нею судових витрат до 25 листопада 2024 року включно.

У вказаний строк представником позивачки зазначені докази було надано, витрати на професійну правничу допомогу становлять 6 500 грн (замовлення №1 про надання юридичних послуг ОСОБА_1 , згідно якого за надання правничої допомоги у справі про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 до досягнення нею 23 років ОСОБА_1 оплатила адвокату Гаталяку М.Я. 2 000,00 грн та 4 500,00 грн за подання відповіді на відзив відповідно до квитанції №2) .

Таким чином, вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України позивачкою виконані в повному об`ємі.

Позивачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дата, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась. Представник позивачки адвокат Гаталяк М.Я. подав заяву згідно якої просить розглядати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дата, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Представник відповідача ОСОБА_4 подав заяву згідно якої просить розгляд справи проводити у їх відсутності та зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 2 000,00 грн.

Розгляд справи стосовно ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу відбувся 28.11.2024 без участі сторін.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 28.11.2024, є дата складення повного тексту судового рішення - 03.12.2024.

Розподіл судових витрат здійснюється на підставі ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин третьої, четвертої та шостої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно правової позиції Верховного суду в постанові від 31 січня 2022 року в справі № 185/5421/21 винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, яка за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивачки ОСОБА_1 , адвокатом Гаталяком М.Я. надано: квитанцію від 09.08.2024, згідно якої адвокат Гаталяк М.Я. отримав від ОСОБА_1 кошти у розмірі 4 500,00 грн; акт приймання передачі №1 від 09.08.2024 до договору б/н від 06.08.2024 згідно якого адвокатом надано наступні послуги: усні консультації - 500,00 грн; складання позовної заяви - 4 000,00 грн, усього до оплати - 4 500,00 грн; договір від 06.08.2024 укладений між Гаталяком М.Я. та ОСОБА_1 , згідно якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу, згідно із замовленням, представленим замовником, які є невід`ємною частиною цього договору в обсязі та на умовах, передбачених цим договором; замовленням №1 про надання юридичних послуг ОСОБА_3 , згідно якого вартість послуги з надання правничої допомоги у справі про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 до досягнення нею 23 років становить 2 000,00 грн; ордер про надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Гаталяк М.Я.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1375 від 16.07.2008; акт від 13.11.2024 згідно якого в акті приймання-передачі №2 від 02.09.2024, який є додатком №2 до договору б/н від 06.08.2024 про надання правничої допомоги помилково вказана надана послуга «складання позовної заяви» та правильно вважати послугу «складання відповіді на відзив»; квитанцію №2 згідно якої адвокат Гаталяк М.Я. отримав від ОСОБА_1 кошти в сумі 4 500,00 грн на підставі договору про правничу допомогу від 06.08.2024, замовлення № 1 від 06.08.2024, акту приймання-передачі № 2 від 02.09.2024, акта про описку від 13.11.2024.

Відповідно до п.9 ст. 139 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі №755/9215/15-ц від 19.02.2020 при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно частини 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Частиною 1 статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначити розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі№ 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19)).

Суд вважає, що витрати в сумі 6 500,00 грн є не співмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, предмет спору у даній справі не є складним, судова практика сталою, а відтак не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, адвокат Гаталяк М.Я. не приймав участі у судових засідання, представник відповідача подав заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, також враховуючи той факт, що позов задоволено частково, а відтак, суд приходить до переконання, що обґрунтованим розміром витрат на професійну правничу допомогу є сума у розмірі 2 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 258-265, 270 ЦПК України, суд,

постановив:

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Р.Г. Равлінко