Справа № 505/1786/24
Провадження № 2/505/1786/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2024 Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Івінського О.О.

секретаря судового засідання Мароли К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Органу опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 05 травня 2024 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Органу опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області, та просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі частики заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дитиною.

Підставою цьому зазначала те, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі до 2010 року. Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. На початку 2010 року спільне життя з відповідачем сімейне життя не склалося, він поїхав у невідомому напрямку, з того часу його місцезнаходження невідоме. Після розірвання шлюбу відповідач долею свого сина не цікавиться, з сім`єю не проживає, ОСОБА_1 питання стосовно виховання та утримання дитини вирішує самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про судове засідання був повідомлений належним чином, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, виклик відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання.

Представник Органу опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області у судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України № 789-Х11 від 27.02.1991, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини».

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, що їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний розумовий та духовний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 09 серпня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 09 серпня 2009 року, актовий запис № 156.

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого повторно серії НОМЕР_2 від 02.08.2023, актовий запис № 491.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28 грудня 2010 року, справа № 2-2653/2010, шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Таджикистану було визнано безвісно відсутнім, що підтверджується рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27.11.2014, справа № 505/4619/14-ц.

Відповідно до довідки Ліцею № 1 Подільської міської ради Подільського району Одеської області від 02.04.2024 за № 175, батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , не приймав участі у вихованні і навчанні сина з 2016 по 2023 року. Він не бував на батьківських зборах, не цікавився успіхами сина у навчанні ні в усній, ні в письмовій формі.

Відповідно до довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Подільської міської ради Подільського району Одеської області» від 20 квітня 2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідував лікаря у медичному закладі тільки у супроводі матері.

Згідно висновку Органу опіки і піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області № 2784 від 11.09.2024, відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доцільно позбавити батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 156 СК України).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з частин першої, другої, шостої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що мала місце винна поведінка відповідача ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітнього сина, що виразилась у його нехтуванні обов`язками батька по забезпеченню дитини необхідним харчуванням, медичним доглядом, одягом, створенням належних умов для проживання, а також спілкування з дитиною в необхідному обсязі.

Доказів які б свідчили про поважні причини не виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків стосовно дитини судом не встановлено.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язків по утриманню дитини.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки судом задовольняється вимога позову про позбавлення відповідача батьківських прав, тому з нього слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі запропонованому позивачем, починаючи з дня подачі позову, тобто з 02 травня 2024 року та на період до його повноліття.

При таких обставинах, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, та ст.ст. 150, 156, 164, 166, 182, 191 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Таджикистану, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Таджикистану, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 02 травня 2024 року та до повноліття сином ОСОБА_6 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення в частині стягнення аліментів допустити негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

Роз`яснити, що батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя О.О. Івінський

Повне судове рішення складено 26 листопада 2024 року.