Справа № 948/231/24
Номер провадження 2/948/206/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024 Машівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Кравець С.В.,

за участю секретаря Порохні І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в :

1.1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У березні 2024 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 08.01.2019р. між АТ «ОТП Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № .

28.06.2023р. між АТ «ОТП Банк» та позивачем ТОВ «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 28/06/23, за умовами якого, право грошової вимоги за кредитним договором № перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» в сумі 21 537, 68 грн. З моменту отримання права грошової вимоги до відповідача, а саме з 28.06.2023 р. позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором на загальну суму 21 537,68 грн та судові витрати.

1.2.Відзив

В установлений судом строк відповідач направив відзив на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити та застосувати до вимог позивача строк позовної давності. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що в розділі 1 кредитного договору датою остаточного повернення кредиту визначено 08.01.2021 р., а строк, на який надається кредит, визначено графіком платежів в період з 08.01.2019 р. по 08.01.2021 р. Отже, строк кредитного договору № , укладеного 08.01.2019 р. між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 закінчився 08.01.2021 р. Викладене вказує на те, що позивачем при подачі позовної заяви порушено строк позовної давності, який скінчився 08.01.2024 р.

Крім того, відповідач просить звернути увагу на те, що в розрахунку загальної вартості кредиту зазначено, що всього за кредитним договором боржник має сплатити в термін до 08.01.2021 р. 16 655, 46 грн. Проте в підтвердження заявленої позовної вимоги позивачем надано розрахунок заборгованості за період з 28.06.2023 р. по 29.02.2024 р., з якого вбачається, що він охоплює період поза межами строку дії кредитного договору та не містить самого розрахунку заборгованості, оскільки в ньому відображена стала сума заборгованості за тілом кредиту та відсотках, що без відображення механізму нарахування вказаних сум не може вважатися розрахунком.

Крім цього, вважає, що позивач безпідставно збільшив розмір тіла кредиту з 11 253, 00 грн до 13 000, 00 грн та відсотків з 5751, 44 грн до 8537, 68 грн (а.с.42-46).

1.3.Відповідь на відзив

Позивач направив відповідь на відзив в якій зазначив, що відповідач уклав з ТОВ «ОТП Банк» кредитний договір № , який вважається таким, що вчинений у письмові формі. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на погоджених умовах шляхом особистого підписання договору.

Відповідачем не надано доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростували суму заборгованості.

Відповідно до вищевказаного кредитного договору, банк надає позичальнику кредит у розмірі 11 253,00 грн на придбання товару, з передоплатою позичальника 50,00 грн, з фіксованою процентною ставкою для розрахунку процентів за користування кредитом протягом дії кредитного договору.

Шляхом підписання Заяви-анкети клієнт підтвердив, що одержав та ознайомився з довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб в електронній формі.

Отже, враховуючи вищенаведене, відповідач, оформляючи кредитний договір на отримання кредитних коштів на придбання товару, подав Заяву-анкету та отримав у користування кредитну картку, що підтвердив розпискою, яку додано до позовної заяви та яка міститься в матеріалах справи.

Позивач не є первісним кредитором (позикодавцем), але отримав докази, що підтверджують надання (перерахування) коштів відповідачу за укладеними кредитними договорами, з яких убачається, що відповідач користувався кредитними коштами та здійснював часткову оплату кредитної заборгованості, що є підтвердженням того, що він визнав кредитний договір.

Відповідачем не надано суду і не представлено належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок.

Щодо спливу позовної давності зазначає, що згідно п.п.12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, під час дії карантину строки позовної давності продовжуються на строк дії такого карантину, тобто з 12.03.2020р. по 30.06.2023р. Крім цього, у період дії воєнного, надзвичайного стану строки продовжуються на строк його дії, а воєнний стан введено з 24.02.2022р. та діє дотепер.

Отже, починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 30.06.2023р., а починаючи з 24.02.2022р. строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час. Таким чином, з урахуванням наведених вище правових норм, строк позовної давності позивачем не було пропущено.

Щодо повідомлення про відступлення права вимоги, то в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги, дані листи ніяким чином не змінюють умов кредитних договорів, а носять лише інформаційний характер. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не має жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки первісного позикодавця.

При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, що відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі і таке виконання було б належним.

Таким чином, обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, є необґрунтованими (а.с.48-54, 99-103).

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

01.04.2024р. за ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.36).

3. Позиції учасників судового провадження

Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 06.04.2024 р. (а.с.40), в установлений судом 15-денний строк направив відзив на позов.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом установлено, що 08.01.2019 р. між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № , за умовами якого позичальнику надається кредит в розмірі 11 253, 00 грн на придбання товару в ТОВ «Технополіс», з яких 350, 00 грн сплата додаткових послуг банку, строком до 08.01.2021р. (п.1.1.), з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,01% річних (п.1.2.), загальна вартість кредиту згідно графіку складає 16 655, 46 грн, реальна річна процентна ставка 49, 48% річних (а.с.5-7).

Як убачається з графіку платежів, що є додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту № від 08.01.2019 р., сума щомісячних платежів за розрахунковий період з 08.02.2019 р. по 08.12.2020 р. складає 694, 00 грн, 08.01.2021 р. 693, 46 грн (а.с.6, 7).

08.01.2019 р. відповідачем підписано Анкету-заяву на отримання кредиту, за змістом якої він підтвердив, що ознайомлений з тарифами банку та приєднується до договору про порядок підписання правочинів, зміст якого йому повністю зрозумілий та з яким він повністю погоджується (а.с.8).

За змістом товарного чеку від 08.01.2019р. та квитанції відповідач придбав у магазині «Технополіс-1» у розстрочку від «ОТП Банку» товар на загальну суму 10 953, 00 грн (а.с.10 та а.с.10 зворотна сторона).

Відповідно до специфікації до кредитного договору належна до перерахування відповідачу сума складає 10 903, 00 грн, з початковим внеском 50,00 грн. (а.с.11).

28.06.2023 р. між АТ «ОТП Банк» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладений Договір факторингу № 28/06/23, згідно умов якого, кредитор передає новому кредитору за плату права грошової вимоги до боржників, згідно реєстру в якому під № 4596 рахується боржник ОСОБА_1 з загальною сумою заборгованості 21 537, 68 грн. (а.с.14-16, 86-93, 134-143).

З розрахунку заборгованості, складеного позивачем видно, що станом на 29.02.2024 р. заборгованість за кредитним договором у ОСОБА_1 не погашена і складає 21 537, 68 грн, з яких: 13 000,00 грн загальна сума боргу по тілу кредиту, 8 537, 68 грн загальна заборгованість по відсотках (а.с.13).

Як видно зі звіту-рахунку щодо ОСОБА_1 , за період з 08.01.2019р. по 28.06.2023р. в ньому відображені операції за картковим рахунком у вигляді знаття готівки, нарахування та погашення відсотків, тощо помісячно, станом на день закінчення договору 08.01.2021р. загальна сума заборгованості становила 12 109, 56 грн (а.с.56-71, 104-119).

Згідно розрахунку заборгованості за договором № _СARD від 08.01.2019 по клієнту ОСОБА_1 в ньому відображена дата та деталі операції з 09.01.2019р. по 19.06.2023р., заборгованість на кінець періоду становить 21 537,68 грн (а.с.72-85, 120-133).

5. Мотиви суду

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Як видно зі змісту договору (а.с.5-6), відповідач отримав у банку кошти в кредит на придбання мобільного телефону на загальну суму 11 253, 00 грн, а згідно графіку, в період з 08.02.2019 р. по 08.12.2020 р. мав сплачувати на користь банку щомісячно рівними частинами по 694, 00 грн, а останній платіж 08.01.2021 р. 693, 46 грн.

Разом з тим, з наданих позивачем додаткових документів: звіту-рахунку та розрахунку заборгованості за договором № _СARD від 08.01.2019 (а.с.56-85, 104-133) вбачається, що хоча банк і вказав, що вони стосуються спірного договору, але в них відображені відомості властиві договору по кредитній лінії, оскільки відповідач як знімав невеликі суми коштів готівкою, так і розраховувався в магазинах різних населених пунктів, тоді як за змістом договору, на який посилається позивач, відповідач придбав лише один товар мобільний телефон, оплата за який була здійснена 08.01.2019р. в сумі 10 953, 00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд визнає вказані докази надані позивачем неналежними, оскільки вони не містять інформації щодо предмета доказування.

Як видно з матеріалів справи, на час звернення позивача до суду строк дії договору закінчився 08.01.2021р.

З наданих доказів, зокрема графіку платежів, вбачається, що розмір відсотків за користування кредитними коштами за умовами договору становив 5 402, 46 грн (16 655, 46 (загальна вартість кредиту) - 11 253, 00 (тіло кредиту)).

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, з огляду на те, що термін дії договору закінчився 08.01.2021р., а тому з наступного дня після його закінчення, нарахування процентів на підставі договору є безпідставним, так як за період такого прострочення кредитор має право на стягнення грошової суми відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України.

Позивач у своєму позові не зазначив та не підтвердив відповідними доказами, що нараховані за межами дії договору кошти є грошовою сумою на підставі ст. 625 ЦК України, а відтак нараховані до стягнення проценти в розмірі 3 135, 22 грн (8 537, 68 - 5 402, 46), що не обумовлені умовами договору є безпідставними, як і борг по тілу кредиту 1747, 00 грн (13 000,00 - 11 253, 00), оскільки відповідач взяв у кредит кошти в розмірі 11 253, 00 грн, а не 13 000,00 грн, доказів того, що відповідачу була надана додаткова сума кредиту суду не надано, а відтак підстави для стягнення різниці цих сум суд не вбачає.

За таких обставин, даючи оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає, що оскільки відповідач не виконав належним чином зобов`язання перед первісним кредитором, позивач, який замінив кредиторів у зобов`язанні в порядку відступлення права вимоги, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати надані первісними кредиторами кошти та отримати відсотки, на що він розраховував при укладенні договорів факторингу, а тому позивач отримав право на стягнення з відповідача тіла кредиту та відсотків обумовлених умовами договору.

Щодо доводів відповідача про застосування до вимог позивача строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Так, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, що визначено ст. 256 ЦК України.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У статті 262 ЦК України вказано, що заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Оскільки термін дії договору закінчився 08.01.2021р., а тому відповідач вважає, що строк давності сплив 08.01.2024р., оскільки позивач звернувся до суду 22.03.2024р.

Разом з тим, відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Крім цього, п.19 цих Положень установлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Згідно Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020р. карантин пов`язаний з (COVID-19), тривав з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2023 р., тоді як наразі воєнний стан в країні не припинено та триває і досі.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач звернувся до суду без порушення строку позовної давності.

Разом з тим, оскільки відповідач у своєму відзиві на позов звертав увагу суду на те, що сума кредиту та відсотків вказана позивачем, є більшою ніж та, що узгоджена сторонами, в той час не надав доказів на підтвердження факту оплати за вказаним кредитним договором, а відтак своїх заперечень не довів.

Отже, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № від 08.01.2019р. в загальному розмірі 16 655, 46 грн, що включає: 11 253, 00 грн суму боргу по тілу кредиту, 5 402, 46 грн заборгованість по відсотках, відмовивши у стягненні неузгодженого тіла кредиту та відсотків.

6. Мотив рішення щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2341, 60 грн (а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № від 08.01.2019р. в загальному розмірі 16 655, 46 грн та судовий збір в розмірі 2341, 60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя С.В.Кравець