З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
06 березня 2024 року м. Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Морозова В.В.,
при секретарі судового засідання Швидкій І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту не проживання особи із спадкоємцем на час відкриття спадщини,-
Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просить суд:
- постановити рішення, яким встановити юридичний факт про те, що ОСОБА_2 не проживав постійно разом з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, тобто станом на 11 серпня 2014 року;
Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач ОСОБА_1 є рідним братом позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін ОСОБА_3 . Заповіту батько не залишив.
Зокрема, позивач зазначає, що із спадкоємців першої черги за законом на день смерті відповідно до статті 1261 ЦК України були позивач ОСОБА_1 син померлого, мати ОСОБА_4 , та двоє його братів тобто сини померлого ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
Позивач, вказує, що після смерті батька він прийняв спадщину подавши до Черкаської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Мати ОСОБА_4 та його брат ОСОБА_5 від спадщини відмовилися.
При цьому, позивач вказує, що його брат ОСОБА_1 на день смерті батька був разом з ним зареєстрований, але фактично не проживав. Однак, відповідач ОСОБА_1 у 2009 році виїхав до Фінляндії. У 2012 році він отримав дозвіл на тимчасове проживання, а в 2014 році отримав дозвіл на постійне проживання, де і проживає на даний час.
Відтак, позивач вказує, що оскільки відповідач не проживав разом з батьком на час відкриття спадщини, а тому він є таким, що не прийняв спадщину після смерті батька.
Зокрема, встановлення вказаного факту позивачу необхідно для визначення кола спадкоємців після смерті батька.
За вказаних обставин позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.
Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 29 січня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 27 лютого 2024 року.
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 06 березня 2024 року, встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі.
Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про час та дату слухання справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання.
Факт неотримання відповідачем у справі кореспонденції, яка направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою, суд вважає таким, що зумовлений не об`єктивними причинами, а є наслідком суб`єктивної поведінки відповідача.
Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався.
Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За змістом частини 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідач, повідомлялася належним чином про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилася у судове засідання та не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно з вимогами частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України закріплено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є синами: батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Степанки Черкаського району Черкаської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 11 серпня 2014 року виконавчим комітетом Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 46.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно.
З копії довідки № 26 від 16 січня 2024 року, виданої Степанківською сільською радою, вбачається, що за померлим ОСОБА_3 , рахується житловий будинок по АДРЕСА_1 . На час відкриття спадщини, крім померлого, у будинку зареєстровані: дружина ОСОБА_4 , 1949 року народження, сини ОСОБА_1 , 1976 року народження, ОСОБА_2 , 1977 року народження, ОСОБА_5 , 1992 року народження, та онука ОСОБА_6 , 2005 року народження. Земельна ділянка розміром 0,34 га приватизована право власності зареєстроване.
ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Черкаси Черкаської області померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 11 травня 2023 року виконавчим комітетом Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 32.
Також, із довідки № 25 від 16 січня 2024 року, виданої Степанківською сільською радою, вбачається, що померла ОСОБА_4 дійсно була зареєстрована та проживала до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 .
Із копій заяв ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які зареєстровані в реєстрі за № 07, № 05 та засвідчені секретарем виконавчого комітету Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області Невгод І.М. встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно не проживає більше 15 (п`ятнадцяти) років. Фактичне місце проживання останнього країна ОСОБА_9 .
Згідно акту опитування сусідів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вбачається, що останні підтвердили те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2013 року не проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає у Фінляндії.
Із посвідки на проживання FIN441165 переклад якої здійснено перекладачем ОСОБА_10 вбачається, що відповідачу ОСОБА_2 , видано посвідку на проживання в Фінляндії термін дії з 28 червня 2012 року по 28 червня 2016 року.
В подальшому, ОСОБА_2 , видано посвідку на проживання в Фінляндії FIN847309, термін дії якої необмежений.
Згідно з відомостями, які надійшли на запит суду від Черкаської районної державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено спадкову справу № 85/2015. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори 10 лютого 2015 року звернувся ОСОБА_1 . Також, 10 лютого 2015 року із заявами про відмову від одержання обов`язкової частки у спадщині звернулися ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Свідоцтво про право на спадщину видавалися.
Також, судом встановлено, що встановлення факту не проживання відповідача ОСОБА_1 із спадкоємцем батьком ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, позивачу необхідно для визначення кола спадкоємців після смерті батька.
За вказаних обставин позивач не може реалізувати свої спадкові права.
За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
За змістом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
В силу вимог статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Статтею 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.
За приписами статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Змістом положень статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Судом встановлено, що на час смерті ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за вказаною адресою фактично не проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та проживає у Фінлядндії. Зокрема, встановлено, що відповідач протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав.
Положеннями ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Із аналізу наведених норм права можна зробити висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього.
Таким чином, суд вважає доведеним належними і допустимими доказами твердження позивача, що ОСОБА_2 не проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_11 постійно по день його смерті за адресою: АДРЕСА_1 .
З урахуванням зазначеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, про наявність підстав для встановлення факту не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас, позивач у позовних вимогах не ставить питання про стягнення з відповідача судових витрат.
Відтак, ухвалюючи рішення, суд залишає судові витрати за позивачем.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 3-5, 7-13, 17, 19, 43, 49, 76-81, 89, 141, 211, 223, 259, 263-265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту не проживання особи із спадкоємцем на час відкриття спадщини задовольнити.
Встановити факт не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Судові витрати у справі залишити за позивачем ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Черкаського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його перегляд та оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: В. В. Морозов