Провадження № 2/161/3628/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Дмитроци Б.М.,

з участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за минулий період, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за останні три роки.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем у справі перебували в сімейних відносинах без укладення шлюбу, від яких у них народилися діти: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що за весь час, починаючи з припинення відносин, відповідач не бажав добровільно брати участь в утриманні дітей, а також не сплачував аліменти на їх утримання протягом останніх трьох років.

Зазначає, що відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований, отримує щомісячний дохід.

У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання малолітнього сина ОСОБА_5 за минулий період в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей до 6 років, що становить 38721,00 грн. та на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 3699,00 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

Так, статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 5, 6).

У відповідності до ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, всупереч вищенаведеному позивач та її представник не надали суду будь-яких доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Її твердження про неодноразові звернення до відповідача з вимогою сплачувати аліменти не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, а тому, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України ст. ст. 182, 184, 199, 200 Сімейного Кодексу України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за минулий період відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасниками справи є:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складений 29 листопада 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк