Провадження № 2/679/145/2024
Справа № 679/1725/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Томіліна О.М.,

за участю секретаря с/з Дмітрієвій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою першого заступника керівника Шепетівської окружної прокуратури Олександра Базана, який діє в інтересах держави в особі Нетішинської міської ради, до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності, скасування державної реєстрації земельних ділянок, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Шепетівської окружної прокуратури Базан О.В. звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області в інтересах держави в особі Нетішинської міської ради з позовом до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності, скасування державної реєстрації земельних ділянок. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, у позові зазначено ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначається, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-10205-СГ від 26.12.2018 був затверджений проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки площею 1.798 га із кадастровим номером :01:003:0324, що знаходиться за межами населених пунктів Нетішинської міської ради Шепетівського району, та передано її у власність для ведення особистого селянського господарства.

На підставі зазначеного наказу державним реєстратором 19.02.2019 було зареєстроване право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку.

У подальшому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.10.2019 ОСОБА_2 продав цю земельну ділянку ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 13.12.2019 звернувся із заявою про поділ земельної ділянки із кадастровим номером :01:003:0324, та в результаті поділу даної земельної ділянки утворилися 18 земельних ділянок, а саме: :01:003:0354, площею 0,0980 га; :01:003:0355, площею 0,1000 га; :01:003:0356, площею 0,1000 га; :01:003:0357, площею 0,1013 га; :01:003:0358, площею 0,1000 га; :01:003:0359, площею 0,1000 га; :01:003:0360, площею 0,1200 га; :01:003:0361, площею 0,1000 га; :01:003:0362, площею 0,1000 га; :01:003:0363, площею 0,0933га; :01:003:0364, площею 0,1000 га; :01:003:0365, площею 0,1000 га; :01:003:0366, площею 0,1000 га; :01:003:0367, площею 0,0927 га; :01:003:0368, площею 0,1000 га; :01:003:0369, площею 0,0927 га; :01:003:0370, площею 0,1000 га; :01:003:0371, площею 0,1000 га. Право власності на зазначені земельні ділянки зареєстровано за ОСОБА_1 протягом 09 та 10 січня 2020 року.

Разом із цим ОСОБА_2 на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-8507-СГ від 22.11.2018 отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га із кадастровим номером :05:003:0134 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами Улашанівської сільської ради Славутського району Хмельницької області, право власності на яку було зареєстроване 10.01.2019.

Отже, ОСОБА_2 на час отримання земельної ділянки із кадастровим номером :01:003:0324 вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (попередньо отримавши у приватну власність земельну ділянку із кадастровим номером :05:003:0134).

Таким чином, земельна ділянка площею 1,798 га у якої був кадастровий номер :01:003:0324 вибула з державної власності внаслідок протиправного використання права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання.

З огляду на це прокурор просив суд: витребувати у ОСОБА_1 земельну ділянку, у якої був кадастровий номер :01:003:0324, загальною площею 1,798 га, що розташована за межами населених пунктів Нетішинської міської ради Хмельницької області в координатах, межах та конфігурації, що була передана ОСОБА_2 згідно з наказом ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області № 22-10205-СГ від 26.12.2018; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Держаному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:003:0354, :01:003:0355; :01:003:0356; :01:003:0357; :01:003:0358; :01:003:0359; :01:003:0360; :01:003:0361; :01:003:0362; :01:003:0363; :01:003:0364; :01:003:0365; :01:003:0366; :01:003:0367; :01:003:0368; :01:003:0369; :01:003:0370; :01:003:0371, з одночасним припиненням права приватної власності ОСОБА_1 на вказані земельні ділянки; скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельних ділянок з цими кадастровими номерами.

Ухвалою суду від 16.01.2024 призначено підготовче засідання.

Крім того, ухвалою суду від 28.12.2023 заяву позивача про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на вищевказані земельні ділянки.

09.04.2024 судом було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Прокурор Максимчук В.О. надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник Нетішинської міської ради у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Нетішинської міської ради, зазначивши, що остання підтримує заявлені позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, підтримує свою позицію, викладену у відзиві.

Відповідач ОСОБА_1 21.03.2024 надав суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позовні вимоги він не визнає в повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на таке. Так, відповідач, обґрунтовуючи свою позицію посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду № 925/1351/19 від 02.01.2021, зазначив, що він вважаючи себе добросовісним набувачем, не може відповідати за порушення інших осіб, які допущені в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. При цьому, конструкція, за якою добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 ЦК України, а відтак втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар.

26.03.2024 до суду від першого заступника керівника Шепетівської окружної прокуратури О. Базана надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначив, що викладене відповідачем у відзиві не відповідає чинному законодавству та обставинам справи з огляду на таке. Вважає, що посилання відповідача на обставину, що його, як добросовісного набувача, неможливо позбавити майна, не заслуговує на увагу. Так, ОСОБА_2 , який продав спірну земельну ділянку відповідачу, набув її у власність внаслідок вчинення неправомірних дій, у зв`язку із чим отримав незаконні переваги порівняно з іншими громадянами. Вказаним порушено суспільний інтерес та законність у цій сфері, оскільки кожен громадянин має право лише одноразово використати своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для певної категорії потреб. При цьому, ОСОБА_1 придбав вказану земельну ділянку в особи, яка з огляду на зазначені обставини не мала права її отримувати та відчужувати, що вказує на наявність підстав звернення прокурора з даним позовом.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, але 08.02.2024 надав суду письмові пояснення, у яких просив розглядати справу без його участі. Додатково пояснив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог по суті, так як він дійсно отримав у власність земельну ділянку за межами населених пунктів Нетішинської міської ради Хмельницької області, але, при цьому, вже використав право безкоштовної приватизації земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Улашанівської сільської ради Славутського району Хмельницької області. Проте зауважив, що отримання ним земельної ділянки того ж самого цільового призначення, але за межами населених пунктів Нетішинської міської ради Хмельницької області, не було ініційовано ним, оскільки жодних заяв з метою отримання цієї ділянки він не підписував, про існування наказу від 25.10.2018 взагалі не знав, а тому він не зобов`язаний нести відповідальність внаслідок дій інших осіб, які діяли всупереч його інтересам.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 368 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття рішення у даній справі є 23.05.2024, тобто дата складання повного тексту рішення.

Відповідно ддо ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилався позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-8507-СГ від 22.11.2018 ОСОБА_2 отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га із кадастровим номером :05:003:0134 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Улашанівської сільської ради Славутського району Хмельницької області, право власності на яку було зареєстроване 10.01.2019.

ОСОБА_2 вдруге на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-10205-СГ від 26.12.2018 отримав у власність для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 1.7980 га (кадастровий номер :01:003:0324), що знаходиться за межами населених пунктів Нетішинської міської ради Хмельницької області, право власності на яку зареєстрував 19.02.2019.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, який зареєстрований в реєстрі під № 2314 від 02.10.2019 ОСОБА_4 , від імені якого діяла ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), вказану земельну ділянку площею 1,7980 га із кадастровим номером :01:003:0324 та цільовим призначенням : для ведення особистого селянського господарства, відчужив (продав) ОСОБА_3 , який у подальшому цю земельну ділянку відповідно да встановленої законом процедури поділив та в результаті поділу даної земельної ділянки утворилися 18 земельних ділянок, а саме: :01:003:0354, площею 0,0980 га; :01:003:0355, площею 0,1000 га; :01:003:0356, площею 0,1000 га; :01:003:0357, площею 0,1013 га; :01:003:0358, площею 0,1000 га; :01:003:0359, площею 0,1000 га; :01:003:0360, площею 0,1200 га; :01:003:0361, площею 0,1000 га; :01:003:0362, площею 0,1000 га; :01:003:0363, площею 0,0933га; :01:003:0364, площею 0,1000 га; :01:003:0365, площею 0,1000 га; :01:003:0366, площею 0,1000 га; :01:003:0367, площею 0,0927 га; :01:003:0368, площею 0,1000 га; :01:003:0369, площею 0,0927 га; :01:003:0370, площею 0,1000 га; :01:003:0371, площею 0,1000 га. Право власності на зазначені земельні ділянки зареєстровано за ОСОБА_1 протягом 09 та 10 січня 2020 року.

У листі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 1044/281-24 від 12.03.2024 вказано, що земельні ділянки: :01:003:0354, площею 0,0980 га; :01:003:0355, площею 0,1000 га; :01:003:0356, площею 0,1000 га; :01:003:0357, площею 0,1013 га; :01:003:0358, площею 0,1000 га; :01:003:0359, площею 0,1000 га; :01:003:0360, площею 0,1200 га; :01:003:0361, площею 0,1000 га; :01:003:0362, площею 0,1000 га; :01:003:0363, площею 0,0933га; :01:003:0364, площею 0,1000 га; :01:003:0365, площею 0,1000 га; :01:003:0366, площею 0,1000 га; :01:003:0367, площею 0,0927 га; :01:003:0368, площею 0,1000 га; :01:003:0369, площею 0,0927 га; :01:003:0370, площею 0,1000 га; :01:003:0371, площею 0,1000 га, знаходяться за межами м. Нетішин, на території Нетішинської міської ради Шепетівського району Хмельницької області.

Звернення прокурора з позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельної ділянки у державну власність, що незаперечно становить суспільний інтерес.

За змістом статей 116, 118 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності, у тому числі у порядку безоплатної приватизації.

На підставі частини 4 статті 116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

У силу частини 1 статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Отже, захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до незаконно володіючої цим майном особи (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Власник з дотриманням вимог статтей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

За змістом частини 2 статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна, відтак право держави на спірну земельну ділянку підлягає захисту шляхом пред`явлення віндикаційного позову.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

При застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин суд на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України враховує висновок про застосування відповідних норм права, висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16.

Оскільки спірна земельна ділянка вибула з володіння власника держави не з його волі на підставі незаконного рішення державного органу, якому держава делегувала повноваження щодо розпорядження землями державної власності, то відновлення права держави на неї необхідно здійснювати шляхом її витребування від добросовісного набувача.

За змістом правового висновку, викладеного у пункті 56 постанови Великої Палати Верховного Суду за результатом розгляду справи № 367/2022/15-ц від 29 травня 2019 року, формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб. Тому, витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки земельної ділянки площею 1,7980 з кадастровим номером :01:003:0324, зміненої відповідачем ОСОБА_1 внаслідок її поділу в результаті чого були утворені 18 нових ділянок, в особи, за якою вона зареєстрована на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника.

Суд не приймає доводи відповідача щодо відмови у позові з підстав того, що він набув право власності на спірну земельну ділянку, як добросовісний набувач, з огляду на таке.

До спірних правовідносин про витребування земельних ділянок із володіння набувачів та повернення їх у власність держави підлягає застосуванню стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Перший протокол, Конвенція), відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави.

Перший протокол ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року й із огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України застосовується судами України як частина національного законодавства. При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується українськими судами як джерело права.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

У даній справі, яка розглядається судом, з огляду на характер спірних правовідносин, установлені судом обставини та застосовані правові норми, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності ОСОБА_1 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.

Так, Конституція України (статті 13, 14) визначає, що земля, водні ресурси є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Судом установлено, що спірна земельна ділянка, яку придбав відповідач за договором купівлі-продажу у ОСОБА_2 , останнім була отримана у власність з порушенням норм Земельного Кодексу України щодо безоплатного одержання земельної ділянки із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, оскільки на момент отримання ОСОБА_2 спірної земельної ділянки таке право ним вже було використано.

За таких обставин у справі, рішення в якій переглядаються, «суспільним», «публічним» інтересом звернення прокурора до суду з вимогою витребування спірних земельних ділянок із володіння ОСОБА_1 є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання безоплатного одержання земельної ділянки із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу. «Суспільний», «публічний» інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю, захист такого права шляхом повернення в державну власність землі, що незаконно вибула з такої власності.

Аналогічна правова позиція викладене у Постанові Верховного Суду України № 6-1376-ц16 від 29.06.2016, яку суд враховує, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Також суд звертає увагу відповідача, що він не позбавлений права порушувати питання про відшкодування йому заданих збитків, внаслідок вилучення у нього спірної земельної ділянки, відповідно до норм законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Обтяження це заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину (п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру (п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються (ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

У ч. 2 ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» № 3613-VI від 07.07.2011 зазначається, що відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера (ч.ч. 1, 2, 6 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим (ст. 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: 1) поділу чи об`єднання земельних ділянок; 2) якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; 3) ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності) (ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Згідно з ч.ч. 9, 10 ст. 791 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 90 ЗК України).

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 1 ст. 152 ЗК України).

У зв`язку з поділом ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,7980 га із кадастровим номером :01:003:0324, в результаті чого утворилися 18 земельних ділянок, а саме: :01:003:0354, площею 0,0980 га; :01:003:0355, площею 0,1000 га; :01:003:0356, площею 0,1000 га; :01:003:0357, площею 0,1013 га; :01:003:0358, площею 0,1000 га; :01:003:0359, площею 0,1000 га; :01:003:0360, площею 0,1200 га; :01:003:0361, площею 0,1000 га; :01:003:0362, площею 0,1000 га; :01:003:0363, площею 0,0933га; :01:003:0364, площею 0,1000 га; :01:003:0365, площею 0,1000 га; :01:003:0366, площею 0,1000 га; :01:003:0367, площею 0,0927 га; :01:003:0368, площею 0,1000 га; :01:003:0369, площею 0,0927 га; :01:003:0370, площею 0,1000 га; :01:003:0371, площею 0,1000 га, та фактом реєстрації останніх у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному земельному кадастрі, витребування земельної ділянки у координатах, межах та конфігурації, що була передана наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-10205-СГ від 26.12.2018 у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства та реєстрація вказаної земельної ділянки за дійсним власником Нетішинською міською радою, не вбачається можливим.

Після поділу земельної ділянки площею 1,7980 з кадастровим номером :01:003:0324, що підлягає витребуванню на користь держави, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на теперішній час наявні відомості лише про земельні ділянки: :01:003:0354, площею 0,0980 га; :01:003:0355, площею 0,1000 га; :01:003:0356, площею 0,1000 га; :01:003:0357, площею 0,1013 га; :01:003:0358, площею 0,1000 га; :01:003:0359, площею 0,1000 га; :01:003:0360, площею 0,1200 га; :01:003:0361, площею 0,1000 га; :01:003:0362, площею 0,1000 га; :01:003:0363, площею 0,0933га; :01:003:0364, площею 0,1000 га; :01:003:0365, площею 0,1000 га; :01:003:0366, площею 0,1000 га; :01:003:0367, площею 0,0927 га; :01:003:0368, площею 0,1000 га; :01:003:0369, площею 0,0927 га; :01:003:0370, площею 0,1000 га; :01:003:0371, площею 0,1000 га (які утворилися внаслідок поділу земельної ділянки :01:003:0324), і на які ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28.12.2023 у вказаній справі був накладений арешт.

Отже, у випадку продовження існування державної реєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:003:0354; :01:003:0355; :01:003:0356; :01:003:0357; :01:003:0358; :01:003:0359; :01:003:0360; :01:003:0361; :01:003:0362; :01:003:0363; :01:003:0364; :01:003:0365; :01:003:0366; :01:003:0367; :01:003:0368; :01:003:0369; :01:003:0370; :01:003:0371, які утворилися внаслідок поділу земельної ділянки :01:003:0324, реєстрація права власності держави на неї на підставі судового рішення про її витребування у відповідача буде неможливою, оскільки це призведе до існування одночасно права власності на спірну земельну ділянку двох власників як окремого об`єкта цивільних прав, так і права власності на неї у складі поділених земельних ділянок, що у подальшому стане підставою для нових судових спорів.

При цьому суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 640/8456/16-ц, відповідно до якого у разі зміни земельної ділянки не відбувається виникнення чи створення іншого нового майна, відмінного від попереднього, не має місця перетворення або переробка тощо, фактично та юридично відбувається заміна двох правовстановлюючих документів на один новий, яким засвідчено право власності на те саме майно, що й у попередніх двох документах. Залишаються попередніми як правові, так і фізичні характеристики об`єднаних ділянок, зокрема не відбувається зміни їх цільового призначення, розташування тощо.

Суд також бере до уваги, що 27.05.2021 набув чинності Закон України «Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423-ІХ від 28.04.2021, яким розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, згідно з яким з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

У той же час спірна земельна ділянка, в результаті поділу якої утворилися 18 нових земельних ділянок, знаходиться за межами м. Нетішин, на території Нетішинської міської ради Шепетівського району Хмельницької області.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Хмельницької обласної прокуратури суму понесених останньою судових витрат зі сплати судового збору у загальному розмірі 9394,00 грн, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями (а.с. 43, 44).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву першого заступника керівника Шепетівської окружної прокуратури Олександра Базана задовольнити повністю.

Витребувати у ОСОБА_1 у комунальну власність Нетішинської міської ради земельну ділянку, у якої був кадастровий номер :01:003:0324, загальною площею 1,798 га, що розташована за межами населених пунктів Нетішинської міської ради Хмельницької області в координатах, межах та конфігурації, що була передана ОСОБА_2 згідно наказу Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області № 22-10205-СГ від 26.12.2018.

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Держаному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:003:0354, :01:003:0355; :01:003:0356; :01:003:0357; :01:003:0358; :01:003:0359; :01:003:0360; :01:003:0361; :01:003:0362; :01:003:0363; :01:003:0364; :01:003:0365; :01:003:0366; :01:003:0367; :01:003:0368; :01:003:0369; :01:003:0370; :01:003:0371, з одночасним припиненням права приватної власності ОСОБА_1 на вказані земельні ділянки.

Скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:003:0354, :01:003:0355; :01:003:0356; :01:003:0357; :01:003:0358; :01:003:0359; :01:003:0360; :01:003:0361; :01:003:0362; :01:003:0363; :01:003:0364; :01:003:0365; :01:003:0366; :01:003:0367; :01:003:0368; :01:003:0369; :01:003:0370; :01:003:0371, із одночасним припиненням у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна усіх зареєстрованих щодо даних земельних ділянок речових прав та їх обтяжень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (ідентифікаційний код 02911102; місцезнаходження: м. Хмельницький, пров. Військоматський, буд. 3; р/р НОМЕР_3 , МФО 820172, банк ДКСУ, м. Київ) судовий збір у розмірі 9394,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Хмельницький апеляційний суд або через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Томілін