ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/138/24Головуючий у 1-й інстанції Тхорик І.І.
Провадження № 22-ц/817/429/24 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

секретар - Дідух М.Є.

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Сверлик О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Сверлик Ольги Василівни на ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2024 року про закриття провадження, постановлену суддею Тхорик І.І. у справі №595/138/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт належності їй архівних довідок, виданих комунальною архівною установою «П`ятихатський трудовий архів» П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області, а саме: від 02 червня 2022 року за №460, заповненої на ім`я ОСОБА_2 ; від 02 червня 2022 року за №461, заповненої на ім`я ОСОБА_3 ; від 02 червня 2022 року за №462, заповненої на ім`я ОСОБА_3 ; від 02 червня 2022 року за №463, заповненої на ім`я ОСОБА_2 ; від 02 червня 2022 року за №464, заповненої на ім`я ОСОБА_3 ; від 02 червня 2022 року за №465, заповненої на ім`я ОСОБА_3 .

Заяву обґрунтовано тим, що після досягнення нею пенсійного віку у липні 2022 року вона звернулася до Бучацького об`єднаного УПФ України в Тернопільській області із заявою про призначення їй пенсії за віком, однак їй було відмовлено у зв`язку з наявними в поданих нею документах розбіжностями. Так, на підтвердження свого страхового стажу нею було надано вищевказані архівні довідки, проте, у них не вказано її по батькові, внаслідок чого Пенсійний фонд не зарахував до її страхового стажу ті періоди роботи, що вказані у довідках. Окрім того, в одній із довідок її дошлюбне прізвище вказано як « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_4 ». Разом з тим, в члени колгоспу «Дружба» її було прийнято у жовтні 1982 року як « ОСОБА_1 », що підтверджується архівним витягом з протоколу №1 загальних зборів від 06 жовтня 1982 року.

Зазначає, що у зв`язку з наявними розбіжностями, з метою встановлення належності їй правовстановлюючих документів виникла необхідність звернутися до суду.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2024 року провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ГУ ПФУ в Тернопільській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - закрито.

Роз`яснено ОСОБА_1 , що вона має право на звернення до адміністративного суду з позовом у порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Сверлик О.В. просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимоги ОСОБА_1 задовольнити. Вказує, що ухвала постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки заявниця просила встановити лише факт належності їй архівних довідок, які містять формальні розбіжності щодо написання прізвища та по батькові. Підтвердити належність вказаних довідок, окрім як в судовому порядку, в інший спосіб неможливо. В даній справі відсутній спір про право.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (стаття 315 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

Згідно пункту 6 частини першої та частини другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина шоста статті 294 ЦПК України).

При цьому, само по собі посилання заінтересованої особи на існування між ним та заявником спору про право не може беззаперечно свідчити про наявність такого спору та бути підставою для застосування наслідків, передбачених частиною шостою статті 294 ЦПК України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

За змістом п.12 вказаної Постанови Пленуму ВСУ при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 просила встановити факт належності їй архівних довідок, виданих комунальною архівною установою «П`ятихатський трудовий архів» П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області, а саме: від 02.06.2022 за №460, заповненої на ім`я ОСОБА_2 ; від 02.06.2022 за №461, заповненої на ім`я ОСОБА_3 ; від 02.06.2022 за №462, заповненої на ім`я ОСОБА_3 ; від 02.06.2022 за №463, заповненої на ім`я ОСОБА_2 ; від 02.06.2022 за №464, заповненої на ім`я ОСОБА_3 ; від 02.06.2022 за №465, заповненої на ім`я ОСОБА_3 , з метою оформлення пенсії за віком.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що фактично між заявницею та Головним управлінням Пенсійного фонду України виник спір про право заявниці на призначення пенсії за віком, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

Статтею 318 ЦПК України встановлено, що у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12 серпня 1993 року №637, у судовому порядку встановлюється факт приналежності особі документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові чи прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Відмова органом ПФУ в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком обумовлена тим, що до уваги не взяті довідки №460, №461, №462 від 2 червня 2022 року, видані комунальною архівною установою «П`ятихатський трудовий архів» П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області, оскільки у вказаних довідках не зазначено по батькові.

Саме для усунення вказаних розбіжностей ОСОБА_1 і звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй архівної довідки.

Факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , має для неї юридичне значення, оскільки надає право оформити пенсію.

Справи про встановлення таких фактів підлягають розгляду саме в порядку окремого провадження.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у матеріалах даної справи відсутні докази про наявність у даній справі спору про право, а тому висновок суду першої інстанції з даного приводу є передчасним.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 просила встановити саме факт належності їй архівних довідок без встановлення чи спростування відображеної у них інформації, що також свідчить про відсутність спору про право.

З приводу постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19, яку при вирішенні справи застосував Бучацький районний суд, колегія суддів зазначає, що у справі яка переглядалася Верховним Судом, встановлення юридичного факту належності заявнику архівної довідки було потрібним заявнику для отримання (заміни) ним нового посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, однак законодавством було передбачено позасудовий порядок визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який надає право на передбачені законом пільги у разі виникнення спірних питань. Також, Верховний Суд виснував, що довідка про участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження не є правовстановлюючим документом, а тому цей факт не може бути встановлений на підставі п.6 ч.1 статті 315 ЦПК України.

За таких обставин висновок, висловлений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19, не є релевантним для застосування у даній справі, оскільки предмет правовідносин не є тотожним.

Отже, суд першої інстанції зробив передчасний висновок про наявність підстав закриття провадження у даній справі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 379, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну представника ОСОБА_1 адвоката Сверлик Ольги Василівни задовольнити частково.

Ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2024 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 травня 2024 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Костів О.З.