Номер провадження: 22-ц/813/1267/24
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

з участю секретаря Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2023 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Мельник Ольги Миколаївни про стягнення боргу за договором позики,, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Мельник О.М. про стягнення боргу за договором позики, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з ОСОБА_3 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість у розмірі 15049,00 доларів США за договором позики від 29.12.2010 року та стягнути з ОСОБА_4 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість у розмірі 15049,00 доларів США за договором позики від 29.12.2010 року, а також покласти судові витрати на відповідача.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначала, що 29.12.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К., за умовами якого позикодавець передав позичальнику, а позичальник прийняв від позикодавця грошові кошти у розмірі 527 084 грн. 65 коп., що станом на 29.12.2010 року за курсом Національного банку України є еквівалентом 71860 доларів США з кінцевим строком виплати боргу до 01.08.2017 року.

Позивач зазначала, що відповідно до додатку до договору позики, за період з 27 серпня 2011 року по 25 липня 2019 року ОСОБА_5 було повернуто 15800,00 доларів США. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла.

28.09.2021 року ОСОБА_2 направила до Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса претензію кредитора спадкодавця з вимогою включити кредиторські вимоги в розмірі суми боргу, а саме: 56060,00 доларів США в спадкову масу і повідомити спадкоємців померлої про наявність заборгованості. 01.10.2021 року було отримано відповідь від Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса про направлення за належністю претензії кредитора до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Мельник О.М., у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 була заведена спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5

08 листопада 2021 року позивачем з`ясовано, що 26.10.2021 року приватним нотаріусом Мельник О.М. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_4 на 1/4 розміру частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , також 26.10.2021 року приватним нотаріусом Мельник О.М. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_3 на 1/4 розміру частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Відтак, позивач зазначає, що до спадкоємців переходять не тільки права, що належали спадкодавцю, але і його обов`язки. Претензія кредитора про повернення боргу ОСОБА_2 до спадкоємців померлої прийнята та заведено спадкову справу.

Також позивачка зазначала, що згідно звіту про незалежну оцінку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вартість частини квартири становить: 15049 доларів США або 440257,00 грн.

Позивачка вважала, що пред`явивши претензію на погашення заборгованості нею були дотримані строки та вимоги ЦК України щодо погашення заборгованості спадкодавця. Таким чином позивачка має право на звернення до суду із вказаним позовом про стягнення заборгованості зі спадкоємців за рахунок отриманого майна у спадок.

Відповідач ОСОБА_3 зазначила про те, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволений.

Стягнуто із ОСОБА_3 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 заборгованість у розмірі 15049,00 доларів США за договором позики від 29.12.2010 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 заборгованість у розмірі 15049,00 доларів США за договором позики від 29.12.2010 року.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , особа, яка не приймала участі у розгляді справі, однак вважає, що оскаржуваним рішенням суду порушені її права звернулася суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду змінити, шляхом доповнення його мотивувальної частини, залишивши без змін його резолютивну частину,посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що рішення суду порушує матеріальні та процесуальні права осіб, які не були залучені до участі у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Коваленко К.О., представник ОСОБА_3 просить закрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , посилаючись на те, що рішення суду не порушує її права та інтереси.

В судове засідання, призначене на 05 березня 2024 року ОСОБА_4 , приватний нотаріус Мельник О.М. не з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с.167-169 т. 2).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , адвоката Коваленко К.О., представника ОСОБА_3 , адвоката Шаркову Н.Р., представника ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження слід закрити з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Системний аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що особи, які не брали участі у справі, мають право на апеляційне оскарження лише за умови, що суд вирішив питання про їх права та обов`язки.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , зазначила про те, що рішенням суду першої інстанції були порушені її права.

При цьому, апелянт посилалася на те, що 29 грудня 2010 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 було укладено договір позики, за яким позивачка передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 527084,65 грн., що станом на 29 грудня 2010 року за курсом Національного банку України було еквівалентом 71860 доларів США.

Передача грошових коштів від ОСОБА_2 ОСОБА_5 підтверджується не тільки договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. 29.12.2010 року за реєстровим номером 5589, але й актом приймання-передачі грошових коштів, підписаним власноруч позичальником і боржником.

Починаючи з 2010 року між ОСОБА_1 та її сестрою неодноразово укладались договори доручення, на виконання яких ОСОБА_2 видавала їй нотаріально посвідчені довіреності, якими серед іншого уповноважувала її отримувати від третіх осіб належні їй грошові кошти, підписувати від її імені документи, пов`язані з виконанням передбачених довіреностями повноважень тощо.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 29.12.2010 року було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К., зареєстрованого в реєстрі за № 5589, за умовами якого позикодавець передав позичальнику, а позичальник прийняв від позикодавця грошові кошти у розмірі 527 084 грн. 65 коп., що станом на 29.12.2010 року за курсом Національного банку України є еквівалентом 71860 доларів США з кінцевим строком виплати боргу до 01.08.2017 року, що підтверджується копією договору позики, який наявний в матеріалах справи (а.с. 15 т. 1).

Відповідно до додатку до договору позики, за період з 27 серпня 2011 року по 25 липня 2019 року ОСОБА_5 було повернуто 15800,00 доларів США (а.с. 16-18 т. 1).

Відповідно п. 1 договору позики, позичальник повертає позикодавцю до першого серпня дві тисячі сімнадцятого року кожний місяць (з першого по п`яте число), починаючи з першого серпня дві тисячі одинадцятого року грошові кошти в національній валюті України, що є еквівалентом 755,00 (семистам п`ятдесяти п`яти) доларам США за курсом Національного банку України станом на час повернення грошових коштів. Повернення грошових коштів фіксується сторонами в Додатку, що є невід`ємною частиною примірнику договору, який знаходиться у позикодавця. Ця позика є безвідсотковою.

Відповідно до п. 8 договору позики, позичальник свідчить, що не одружена, не перебуває у зареєстрованому законному шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах, тому грошові кошти, які прийнятті нею у позику, вона буде повертати особисто.

Згідно п. 9 договору позики, сторони домовились, що у випадку смерті позичальника-позикодавець має право отримати борг за цим договором у спадкоємців позичальника у встановленому законом порядку в термін та розмірі, які зазначені у п. 1 цього договору. В свою чергу сторони домовились, що у випадку смерті позикодавця позичальник, продовжує виконувати свої обов`язки за цим договором та повернути борг спадкоємцям позикодавця у встановленому законом порядку, також, в термін та розмірі, які зазначені в пункті 1 цього договору.

Будь-яких належних та допустимих доказів того, що оскаржуваним рішенням суду порушені права ОСОБА_1 до суду не надано, а саме не надано доказів того, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 29.12.2010 року договір позики порушує права ОСОБА_1 .

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

На підставі вищенаведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для розгляду по суті апеляційної скарги та приходить до висновку, що оскаржуваним рішенням суду не порушені права апелянта за відсутністю належних доказів про порушені права ОСОБА_1 .

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Тлумачення наведених норм процесуального права свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Такої правової позиції дійшов Верховний Суд у постанові від 17.02.2020 року у справі №668/17285/13-ц.

За таких умов при розгляді апеляційної скарги даної категорії суд насамперед має вирішити питання, чи порушує оскаржуване судове рішення права та інтереси апелянта. Якщо суд прийде до позитивного висновку із зазначеного питання, оскаржуване рішення підлягає перегляду по суті справи. У разі, якщо оскаржуване рішення не стосується прав свобод, інтересів та (або) обов`язків апелянта, апеляційне провадження підлягає закриттю.

На підставі наведеного вище, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі п.3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 362, 368, 374, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 січня 2023 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Мельник Ольги Миколаївни про стягнення боргу за договором позики закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 11 березня 2024 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова