Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/837/23
Провадження № 2/506/60/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.03.2024 року с.м.т. Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Смернової Д.Ю.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Окни цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Вказана позовна заява надійшла до суду 01.08.2023 року.

Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, ухвалою від 08.08.2023 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 07.09.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 12.10.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення судово-почеркознавчої експертизи.

12.10.2023 року задоволено клопотання відповідача та зупинено провадження по справі, у зв`язку з наданням сторонам строку для примирення строком на 3 місяці.

Ухвалою від 26.01.2024 року провадження по справі поновлено.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.06.2020 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб. Під час стосунків до реєстрації шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них з відповідачкою народився син ОСОБА_3 . Спільне життя у них не склалося. Вже близько 2 років вони не проживають разом, не ведуть спільне господарство, тому шлюбні стосунки є фактично припиненими. Вони спілкуються лише з питань, які безпосередньо стосуються дитини. Дитина забезпечена житлом та усім необхідним, він підтримує дитину матеріально та має намір робити це і надалі. За переконанням позивача, вони з відповідачкою остаточно втратили почуття любові та поваги один до одного. Так як протягом останнього часу вони не проживають як одна сім`я, не ведуть спільне господарство, між ними відсутні будь-які взаємовідносини, то, на думку позивача, спільне життя у подальшому і збереження шлюбу не мають сенсу та суперечить його інтересам, оскільки є завадою до створення нової повноцінної сім`ї. Тому позивач просив їх шлюб розірвати.

Відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому відповідач зазначила, що позовні вимоги, зазначені в позовній заяві від імені позивача до неї про розірвання шлюбу не визнає в повному обсязі. В обгрунтування своїх заперечень, відповідач посилалася на те, що позовну заяву від імені її чоловіка ОСОБА_1 до неї про розірвання шлюбу підписано не її чоловіком ОСОБА_1 , а іншою особою, яка підробила його підпис та не має повноважень на ведення справи. Крім того, всі додані до позовної заяви копії документів не були посвідчені підписом позивача, а посвідчені підписом іншої особи, яка підробила його підпис та почерк та яка не має повноважень на ведення справи. Крім того, вказана позовна заява надійшла до суду через АТ «Укрпошта» та почерк, яким підписано цей конверт не належить її чоловіку, а належить іншій особі, яка не має повноважень на ведення справи.

Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав, пояснивши, що їх шлюб існує лише формально. Він бажає створити нову повноцінну сім`ю, тому збереження даного шлюбу суперечить його інтересам. Крім того, позивач просив не стягувати з відповідача понесені ним судові витрати.

Відповідач позов не визнала, пояснивши, що вона не бажає перебувати в шлюбі з відповідачем, однак не погоджується на розірвання шлюбу за позовною заявою, яку позивач не підписував.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 06 червня 2020 року Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №62 /а.с.5/.

Сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.11/. Дитина проживає разом з відповідачем.

Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу.

Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що близько 2 років сторони не проживають разом та не ведуть спільне господарство. Протягом наданого судом строку для примирення сторони не примирились. На думку позивача, збереження їх шлюбу з відповідачем неможливе та суперечить його інтересам, оскільки перешкоджає йому у створенні нової повноцінної сім`ї. Тому суд дійшов висновку, що збереження сім`ї суперечить інтересам позивача та, згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Разом з тим, оскільки позивач просив понесені ним судові витрати залишити за ним, то виходячи із принципу диспозитивності, суд вважає, що підстав для стягнення з відповідача судових витрат немає.

Що стосується посилань відповідача на те, що позовна заява підписана не позивачем, то вказані посилання суд не бере до уваги, так як в судовому засіданні позивач неодноразово наголошував на тому, що на поданій до суду позовній заяві саме його підпис та викладені в ній позовні вимоги він підтримує та наполягає на розірванні шлюбу.

Керуючись ст.ст.10, 13, 76-81, 141, 142, 259, 263-265 ЦПК України, ст.112 СК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу, задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 06 червня 2020 року Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №62, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розірвати.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд Одеської області або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.03.2024 року.

СуддяО. Л. Чеботаренко