Справа №694/364/15-ц
провадження № 4-с/694/1/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2024 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Сакун Д.І.,

секретаря судового засідання Литвин Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 ), суб`єкт оскарження: начальник Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Поштаренко В.П. (адреса: поштовий індекс 20202, пров. В.Погорілого 1, м. Звенигородка, Черкаської області, , тел. (04740) 2- 24 73) стягував: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомо, тел. НОМЕР_3 ) на дії державного виконавця,

встановив:

13.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою в якій просить, визнати причини пропуску строку звернення до суду зі скаргою на дії виконавця поважними та поновити строк. Визнати неправомірними дії начальника Звенигородського відділу державної виконавчої служби Звенигородського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відмови в знятті арешту з карткового рахунку № НОМЕР_4 , відкритого на його ім?я для зарахування допомоги на дитину, над якою встановлене піклування та зобов`язати Звенигородський відділ державної виконавчої служби Звенигородського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні допомогою на дитину, над якою встановлене піклування в інтересах підопічної неповнолітньої ОСОБА_3 .

У скарзі вказано, що рішенням Звенигородського районного суду задоволено позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів з скаржника на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з часу подачі позову і до повноліття дитини. На виконання вказаного рішення суду було відкрито виконавче провадження АСВП № 47741533. У зв?язку з відсутністю роботи та нестабільністю неофіційних заробітків, аліменти він сплачував періодично, в зв?язку з чим виникла заборгованість. 20.09.2023 року в межах вказаного виконавчого провадження АСВП № 47741533 була винесена постанова заступником начальника відділу ДВС про накладення арешту на рахунки скаржника, яка по невідомій причині ОСОБА_1 не надсилалася. В грудні 2023 року йому стало відомо, що його рахунок, на який надходила допомога на дитину, заблокований. Так як він був призначений піклувальником неповнолітньої племінниці, відкрив цей картковий рахунок на його ім?я для зарахування допомоги і на вказаний картковий рахунок, крім соціальної допомоги, не поступали будь-які інші виплати. З метою врегулювання спору він звернувся до начальника відділу ДВС з листом про зняття арешту з цього рахунку, на який надходить тільки допомога на дитину, над якою встановлено піклування і ці кошти йому не належать. Але отримав відповідь державного виконавця, що відсутні підстави для зняття арешту. Після цього звернувся вже зі скаргою до начальника відділу ДВС про зняття арешту з рахунку, мотивуючи, що рахунок відкритий на його ім`я, але кошти йому не належать та є власністю дитини, яка перебуває під його піклуванням, та отримав відповідь начальника відділу ДВС, де вказано, що підстави для зняття арешту з рахунку визначені ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження». Вважає, що дії державного виконавця у відмові в задоволенні клопотання про зняття арешту є неправомірними та такими, які порушують права його підопічної - неповнолітньої ОСОБА_3 , над якою він призначений піклувальником, оскільки 17.03.2022 року рішенням Звенигородського районного суду від 17.03.2022 року у справі № 694/129/22 за позовом Органу Опіки та піклування Звенигородської міської ради до його сестри ОСОБА_5 , остання позбавлена батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 . Рішенням виконавчого комітету Звенигородської міської ради № 190 від 27.07.2022 року над племінницею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлене піклування і піклувальником цим же рішенням призначено ОСОБА_1 , та призначена державна допомога. У зв?язку з призначенням піклувальником неповнолітньої ОСОБА_3 , він отримує державну соціальну допомогу цій дитині, над якою встановлено піклування, допомогу перераховують на рахунок, спеціально відкритий для цього в Приватбанку. При постановці на облік в УСЗН було роз`яснено про необхідність відкриття рахунку в банку для перерахування допомоги на дитину, над якою було встановлено піклування. Так, в ПриватБанку було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_4 , на який в подальшому перераховувалась допомога на дитину, над якою встановлено піклування. Відповідно довідки ПриватБанку від 12.10.2023 року, ОСОБА_1 отримує на картковий рахунок № НОМЕР_4 соціальні виплати, а також на вказану картку може бути зарахована будь яка інша виплата. Тобто, в банку відкрили рахунок на отримання виключно допомоги на дитину, над якою встановлено піклування, але, як в даний час пояснили в банку, на цей рахунок можна зарахувати будь-який переказ, тобто він не має спеціального призначення. Оскільки на вказаний картковий рахунок надходить виключно допомога на дитину, над якою встановлено піклування, інших поступлень на нього не надходить, що стверджується довідкою банку, тому вважає, що накладення арешту на даний рахунок безпідставне, незаконне та підлягає скасуванню.

Щодо пропущеного з поважних причин строку для подання скарги зазначає, що йому нічого не було відомо про накладення арешту, копія постанови йому не надсилалась, а коли дізнався про блокування рахунку, намагався вирішити питання про зняття арешту в позасудовому порядку. Так, відповідь начальника відділу ДВС про відмову в знятті арешту з коштів від 07.02.2024 року та копію постанови про накладення арешту на майно отримав 09.02.2024 року, тому вважає, що пропустив строк звернення до суду зі скаргою з поважних причин і строки можуть бути поновлені судом.

В судове засідання, призначене на 06.03.2024 року, учасники справи не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином.

Від заступника начальника Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ткаченка А.В. до суду надійшла заява про розгляд скарги без участі державного виконавця за наявними матеріалами у справі.

Суд, дослідивши матеріали скарги та цивільної справи, встановив наступне.

Із матеріалів справи встановлено, що на виконанні у Звенигородському відділі державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження АСВП № 47741533 з примусового виконання виконавчого листа № 694/364/15-ц від 07.05.2015 року, виданого Звенигородським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і до повноліття дитини.

Виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа відкрито 04.06.2015 року, про що винесено відповідну постанову, копії направлено сторонам для ознайомлення та до виконання за адресами вказаними у виконавчому документі.

20.09.2023 року, керуючись ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем заступником начальника відділу Ткаченком А.В. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

Згідно довідки виданої АТ КБ ПриватБанк від 12.10.2023 року, ОСОБА_1 має в АТ КБ «Приватбанк» картку, поточний рахунок № НОМЕР_4 , на яку отримує соціальні виплати. Також, на вказану картку (рахунок) може бути нарахована будь-яка виплата (переказ).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Звенигородської міської ради Черкаської області № 190 від 27.07.2022 року про встановлення піклування над дитиною, позбавленою батьківського піклування, та призначення піклувальника, встановлено піклування над неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначено піклувальником над неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до довідки № 2909/03-29 від 28.11.2023 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку в УСЗН Звенигородської районної державної адміністрації та отримує державну соціальну допомогу на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходиться під опікою з 01.08.2022 року по даний час.

Матеріали скарги не містять підтвердження надання боржником державному виконавцю декларації про доходи та переліку майна, на яке може бути звернуте стягнення, а також зазначення причин щодо невиконання рішень.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України cуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на суд було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За змістом статей 1, 5 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів .

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України Про електроенергетику, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України Про теплопостачання, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України Про теплопостачання, статті 18-1 Закону України Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення, на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки, на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення, до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, її дочірня компанія Газ України, публічне акціонерне товариство Укртрансгаз, постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону № 1404-VIII).

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15.

Велика Палата Верховного Суду від зазначеного висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах не відступала.

У АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , зокрема, арештовано грошові кошти, які знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_4 в АТ КБ ПриватБанк, який відкритий на ім`я ОСОБА_1 та використовується для соціальних виплат йому.

Наведені обставини підтверджуються довідкою, виданою АТ КБ ПриватБанк від 12.10.2023.

Із змісту постанови заступника начальника Звенигородського МРВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ткаченка А.В. від 20 вересня 2023 року про накладення арешту на кошти боржника вбачається, що заступник начальника Звенигородського МРВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ткаченко А.В. визначив банківським установам порядок її виконання, із застереженням щодо накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення, на які заборонено законом та які належать боржнику.

АТ КБ ПриватБанк, на яке нормами статті 52 Закону № 1404-VIII покладений обов`язок визначати статус рахунку та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку № НОМЕР_4 виконало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

За таких обставин, рахунок № НОМЕР_4 не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо), та набули статусу вкладу.

На підставі викладеного, суд вважає, що зазначений рахунок не є рахунком із спеціальним режимом використання, кошти, які знаходяться на рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_4 стали його власністю та набули статусу вкладу.

Зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Також арешт може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Таких же висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

Так, у п. 7.14. зазначено, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

П. 7.15. - виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця задоволенню не підлягає.

Щодо заяви про поновлення строку звернення до суду, суд вважає, що такий строк підлягає поновленню на підставі статті 449 ЦПК України, оскільки як вбачається із матеріалів справи скаржнику нічого не було відомо про накладення арешту, копія постанови йому не надсилалась, а коли дізнався про блокування рахунку, намагався вирішити питання про зняття арешту в позасудовому порядку, що свідчить про поважність пропуску строку звернення до суду.

Керуючись статтями 259, 447-451 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду задовольнити.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 ), суб`єкт оскарження: начальник Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Поштаренко В.П. (адреса: поштовий індекс 20202, пров. В.Погорілого 1, м. Звенигородка, Черкаської області, , тел. (04740) 2- 24 73) стягував: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомо, тел. НОМЕР_3 ) на дії державного виконавця, - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали суду складено 06.03.2024.

Суддя Д.І.Сакун