ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1265/23 Номер провадження 22-ц/814/2034/24Головуючий у 1-й інстанції Шатілова Л.Г. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л., суддів: Кузнєцової О.Ю., Лобова О.А., при секретарі судового засідання Буйнової О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Акрітова Павла Костянтиновича на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 лютого 2024 року за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Акрітов П. К. звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 35000 грн. матеріальної шкоди спричиненої внаслідок ДТП у розмірі 35000 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн., а також вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позову вказував, що 06.02.2023 року, о 09 годині 00 хвилин, в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Форд-Фьюжен д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної відстані та здійснив зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 - «DODGE DART» д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв на стоянці, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Вказував, що ОСОБА_1 є власником автомобіля «DODGE DART» д.н.з. НОМЕР_2 , 2014 року випуску, сірого кольору.

Згідно постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 березня 2023 року ОСОБА_2 було визнано винним у вказаному ДТП. Вказана постанова набрала законної сили 21.03.2023 року. Внаслідок ДТП ОСОБА_1 було завдано матеріальну і моральну шкоду, яку просив стягнути з відповідача.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду спричинену внаслідок ДТП від 06.02.2023 року у розмір 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок сплаченого судового збору та 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок витрат на оплату правничої допомоги.

З вказаним рішенням суду не погодився представник ОСОБА_1 - адвокат Акрітов П.К. подавши на рішення суду апеляційну скаргу.

Вважає рішення районного суду незаконним, необґрунтованим, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими.

В обґрунтуваннях апеляційної скарги вказує, що відмовляючи в задоволенні позову в частині відшкодування матеріальних збитків, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача, районний суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи відсутні доказом того, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», так як із скріншота в додатку «ДІЯ» не можливо встановити, що зазначений поліс ПАТ «НАСК «ОРАНТА», який дійсний станом на 04.05.2023 року діяв на час вчинення ДТП, а тому він є неналежним доказом у справі.

Разом з апеляційною скаргою заявлено клопотання про визнання поважними причини неподання ним до суду першої інстанції доказів чинності полісу № 213547128 та прийняти новий доказ: скріншот з офіційного сайту перевірки чинності полісів цивільної відповідальності. Враховуючи викладене просив задовольнити позов в повному обсязі, а також просив вирішити питання судових витрат.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25 березня 2024 року цивільну справу №541/1265/23 за позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди направлено до районного суду для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення суду в місячний строк.

Додатковим рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 квітня 2024 року доповнено резолютивну частину рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 лютого 2024 року по справі № 541/1265/23 (провадження 2/541/35/2024) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зазначивши: в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди спричиненої внаслідок ДТП відмовити.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 06.02.2023 року о 09 годині 00 хвилин в м. Миргород по вул. Гоголя, 154 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Форд-Фьюжен д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної відстані та здійснив зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 - «DODGE DART» д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв на стоянці, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 березня 2023 року ОСОБА_2 було визнано винним у вказаному ДТП, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення заст. 124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 21.03.2023 року (а.с. 14).

Згідно висновку експерта №3076 за результатами проведеної судової транспортно- товарознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту автомобіля «DODGE DART» д.н.з. НОМЕР_2 сірого кольору, зареєстрованого на ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 06.02.2023 року, склала Сср=37471.88 грн. (а.с.96-99).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальних збитків районний суд виходив з того, що позивач подав позов до неналежного відповідача, оскільки цивільно-страхова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «СК «Оранта», тому обов`язок із відшкодування шкоди покладений саме на страхову компанію.

Доказів того, що розмір матеріальної шкоди перевищує ліміт відповідності визначений у договорі про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності, а також доказів того, що позивач звертався до ПАТ « СК «Оранта» із виплатою страхового відшкодування, до суду не надано, а тому відсутні підстави для стягнення шкоди із відповідача, оскільки покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і оплачує страхові платежі, суперечить мені інституту страхування цивільно-правової відповідальності, визначеній у ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди районний суд виходив з того, що позивачу внаслідок ДТП спричинено моральну шкоду, яка полягала в тому, що внаслідок пошкодження автомобіля він не мав можливості ним користуватися, змушений був змінити спосіб життя та докладати максимум зусиль для поновлення свого порушеного права в результаті неправомірних дій відповідача, яку суд оцінив в 5000 грн.

Колегія суддів погоджується із висновок районного суду щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн., оскільки в результаті ДТП автомобіль позивача зазнав значних ушкоджень, що призвело до змінити способу життя позивача, в результаті чого йому було завдано душевних та психічних страждань, тому відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. є достатнім та справедливим відшкодуванням.

Разом з тим, висновок районного суду про відмову в задоволенні позову в частині відшкодування матеріальних збитків з підстав подачі позову до неналежного відповідача, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «СК «Оранта» та саме страхова компанія повинна відшкодовувати шкоду в межах страхового відшкодування є передчасним з огляду на наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (підпункт "а" пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV).

Стаття 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), серед яких є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Із матеріалів справи вбачається, що 06.02.2023 року, о 09 годині 00 хвилин, в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Форд-Фьюжен д.н.з. НОМЕР_1 не вибрав безпечної відстані та здійснив зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 - «DODGE DART» д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв на стоянці, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 березня 2023 року ОСОБА_2 було визнано винним у вказаному ДТП. Вказана постанова набрала законної сили 21.03.2023 року.

Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1ст. 81 ЦПК України).

Стороною відповідача до матеріалів справи долучено скріншот з додатку «ДІЯ» згідно якого вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПАТ « НАСК «ОРАНТА» згідно страхового полісу, який дійсний станом на 04.05.2023 року.

Разом з тим, і даного скріншота із за стосунку « ДІЯ» неможливо встановити чи діє даний страховий поліс на час вчинення ДТП, тобто 06.02.2023 року, а тому він є неналежним доказом у справі у розумінні ст. 89 ЦПК України.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчити, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ СК «ОРАНТА».

Враховуючи викладене в матеріалах справи відсутні відомості про те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку), винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Таким чином, у разі завдання шкоди транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, виплату відшкодування здійснює МТСБУ та позивачу належить право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок МТСБУ.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження звернення ОСОБА_1 до МТСБУ щодо виплати коштів на відшкодування майнової шкоди, а також відмови МТСБУ у виплаті цих коштів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року в справа № 344/17464/15-ц (провадження № 61-11184св20) вказано, що «відповідно до частин першої - четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справі, в якій наявна обов`язкова співучасть, тобто, коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову.

З урахуванням вказаного, визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 22 лютого 2022 року по справі № 201/16373/16-ц).

Оскільки, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, щодо того чи застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача як власника керованого ним автомобіля на момент ДТП, позивач із заявою про виплату страхового відшкодування (регламентної виплати) до страховика (МТСБУ) не звертався, відтак саме страховик (МТСБУ) є належним відповідачем у справі.

Додані позивачем до апеляційної скарги докази, щодо недійсності страхового полісу № 213547128 станом на час ДТП 06.02.2023 року, колегія суддів не приймає з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина перша та друга статті 367 ЦПК України).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина третя статті 367 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 27.03.2023 у справі №686/9366/20 зазначено, що тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Звертаючись в суд із апеляційною скаргою та обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги новим доказом, позивачка не довела існування об`єктивних обставин неможливості їх своєчасного надання. Відтак, за правилами ч.2 ст.356 ЦПК України такі докази не можуть становити предмет дослідження суду апеляційної інстанції.

При цьому колегія суддів враховує позицію Верховного Суду у справі №499/895/19 від 12.10.2023, за якої сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог та доказової бази.

Доводи апеляційної скарги с приводу того, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована, сам винуватець ДТП повинен відшкодувати задані збитки не заслуговують на увагу, оскільки у разі завдання шкоди транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, виплату відшкодування здійснює МТСБУ та позивачу належить право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок МТСБУ.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення районного суду з мотивів викладених в мотивувальній частині цієї постанови.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Акрітова Павла Костянтиновича - задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 лютого 2024 року - змінити, виклавши мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 22 травня 2024 року.

Головуючий суддя : __________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ О.Ю. Кузнєцова _________________ О.А. Лобов