ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 грудня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 359/289/24

Головуючий у першій інстанції Луговець О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1463/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

сторони: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 26 серпня 2024 року (місце ухвалення м. Борзна) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ТОВ «Цикл Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилалось на те, що у 2019 році між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1012 за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитом зі строком кредитування до 05.05.2025. Позичальник свої зобов`язання щодо повернення кредиту у визначені строки не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. У 2021 році між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу № 15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідачки за кредитним договором. На дату звернення ТОВ «Цикл Фінанс» до суду борг за кредитним договором становить 75 362, 19 грн, яка складається з: суми боргу по тілу кредиту 56 247, 27 грн, суми боргу по відсотках 86, 30 грн, борг по комісії 19 028, 62 грн. Крім того, позивач посилаючись на ст. 625 ЦК України зазначає, що відповідачка зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних за кредитним договором, що становить 323, 61 грн та збитки від інфляції 1 990, 20 грн.

У позові ТОВ «Цикл Фінанс» просить стягнути на користь ТОВ «Цикл Фінанс» з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1012 від 05.12.2019 в сумі 77 676, 00 грн, яка складається з: заборгованість по тілу кредиту 56 247, 27 грн, прострочена заборгованість по відсотках 86, 30 грн, прострочена заборгованість по комісії 19 028, 62 грн, збитки від інфляції - 1 990, 20 грн, 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України 323, 61 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 сплачені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2 147, 20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 890, 00 грн.

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 26.08.2024 позов ТОВ «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1012 від 05.12.2019 у розмірі 77 676, 00 грн, з яких: борг за тілом кредиту 56 247, 27 грн, прострочений борг за відсотками 86, 30 грн, прострочений борг за комісією 19 028, 62 грн, інфляційні втрати 1 990, 20 грн, 3% річних згідно ст. 625 ЦК України 323, 61 грн, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» 2 422, 40 грн судового збору та 6 890, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

За висновком суду позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачкою не виконано грошові зобов`язання в строки, передбачені умовами договору, позивачем доведено належними та допустимими доказами, що внаслідок неналежного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, у останньої утворилась заборгованість, яку просить стягнути позивач.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Ковриженко О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 26.08.2024, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції не врахував, що договір факторингу не може свідчити про відступлення права вимоги до відповідачки, оскільки матеріали справи не містять Акту прийому-передачі прав вимоги за договором факторингу (Додаток № 3), укладеного між банком та позивачем, відтак, позивач не довів набуття ним права кредитора позичальника за кредитним договором. Таким чином, позивач не набув прав первісного кредитора, а отже не має права пред`являти свої вимоги за кредитним договором, укладеним АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачкою.

Заявник вважає, що суду апеляційної інстанції необхідно встановити нікчемними умови пункту 1.2 кредитного договору від 05.12.2019 № 185, укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачкою ОСОБА_1 в частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). В обґрунтування посилається, що банк не повідомив позичальника, які саме послуги за п. 1.2 надавались позичальнику, вказує, що розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто оспорювані умови кредитного договору є несправедливими.

В обґрунтування незаконності оскаржуваного рішення апелянт посилається, що судом справу розглянуто без належного повідомлення відповідачки ОСОБА_1 про судовий розгляд, при цьому зазначає, що остання із самого початку війни проживає за межами України.

Апелянт у скарзі заперечує про стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача посилаючись на те, що судом не було надано можливості відповідачці скористатись своїм правом подати заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу або клопотання про зменшення таких витрат. При цьому звертає увагу суду, що ордер адвоката Дорошенко М.А. на надання правничої (правової) допомоги позивачу від 25.12.2023 для представництва в Бориспільському міськрайонному суді Київської області, таким чином адвокат Дорошенко не мав повноважень на представництво інтересів позивача у Борзнянському районному суді Чернігівської області. Крім того, заявлені позивачем витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є неспівмірними із складністю справи, наданими адвокатом обсягом послугами та часом, витраченим на надання таких послуг.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Цикл Фінанс» - адвокат Дорошенко М.А. просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 26.08.2024 без змін, та стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правнич допомогу у розмірі 3 028, 00 грн на користь ТОВ «Цикл Фінанс». В обґрунтування відзиву заявник посилається на законність та обґрунтованість судового рішення та безпідставність апеляційної скарги. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до ТОВ «Цикл Фінанс» заявник у відзиві зазначає, що відповідач не висував жодної вимоги до АТ «Банк Кредит Дніпро» як первинного кредитора та був належним чином повідомлений про всі умови кредитування. Крім того, судом першої інстанції було правомірно встановлено факт переходу права вимоги за кредитним договором до ТОВ «Цикл Фінанс» на підставі наданих доказів, а саме: 15.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором; на підтвердження ТОВ «Цикл Фінанс» було надано Договір факторингу №15/12/2021 від 15.12.2021 року та Витяг з реєстру боржників до Договору факторингу, а за потреби банк міг би надати акт приймання-передачі прав вимог. Зазначає, що договір факторингу є дійсним та в судовому порядку не оскаржував ся. Щодо законності нарахування та стягнення комісії заявник зазначає, що умовами кредитного договору та паспорту споживчого кредиту, які підписані ОСОБА_1 , підтверджується, що вона отримала та ознайомилася з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, під час укладення договору остання ознайомлювалася з його текстом та змістом в цілому, у тому числі з графіком щомісячних платежів за кредитним договором, паспортом споживчого кредиту, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловлювала. Щодо заперечення апелянта про стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача заявник у відзиві посилається, що ТОВ «Цикл Фінанс» було надано належні та допустимі докази на підтвердження професійної правничої допомоги, які містять чіткий перелік наданих послуг та відповідну вартість годин роботи адвоката, що було встановлено судом першої інстанції. Доводи апелянта щодо відсутності у адвоката Дорошенко М.А. повноважень на представництво інтересів позивача у Борзнянському районному суді Чернігівської області є безпідставними, оскільки при зверненні до суду з позовною заявою представником було додано ордер на представництво до Бориспільського міськрайонного суду Київської області, а після зміни підсудності адвокатом Дорошенко М.А. не надсилалось до Борзнянського районного суду Чернігівської області інших процесуальних документів, тому необхідність надання іншого ордеру була відсутня. Отже, ордер на представництво інтересів ТОВ «Цикл Фінанс» наданий відповідно до суду, до якого подавалась позовна заява і зміна підсудності, не обмежує обсяг повноважень адвоката Дорошенко М.А. Крім того, суд першої інстанції справедливо зауважив, що відповідачем не було подано заперечень чи клопотань про зменшення пред`явлених позивачем до стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу адвоката. У відзиві заявник просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 028, 00 грн, обґрунтовуючи підготовкою відзиву на апеляційну скаргу: 2 години х 1 514, 00 = 3 028, 00 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення частково апеляційної скарги враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що 05.12.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1012, згідно умов якого банк надає позичальнику на його поточний рахунок на споживчі потреби кредит в сумі 54 560,00 грн на строк 60 місяців з кінцевою датою повернення 05.12.2024; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 05.12.2019 по 04.04.2021 3% від суми кредиту, з 05.04.2021 по 04.07.2022 2,5% від суми кредиту, з 05.07.2022 по 04.10.2023 1,5% від суми кредиту, з 05.10.2023 по 05.12.2024 0,925% від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується в наступному розмірі: на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість 56,0% річних; позичальник повинен був сплачувати банку кредит, нараховані проценти, комісію й виконати інші зобов`язання на умовах та в строки, що визначені в договорі та графіку платежів (щомісячні ануїтетні платежі) (а.с. 15-16).

Згідно розрахунку заборгованості станом на 14.12.2021 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 складає: 75 362, 19 грн, яка складається з: залишок простроченого кредиту 56 247, 27 грн, залишок прострочених відсотків 86, 30 грн, залишок прострочених комісій 19 028, 62 грн (а.с. 143-145).

Відповідно до умов договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» фактор (ТОВ «Цикл Фінанс») передає грошові кошти в розпорядження клієнта (АТ «Банк Кредит Дніпро») за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості) (а.с. 24-30).

З витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 вбачається, що ОСОБА_1 є в переліку за № 7732 та має заборгованість за кредитним договором № 1012 у розмірі 75 362, 19 грн (а.с. 13).

У позові позивач зазначає, що у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання за кредитним договором позивач має право на стягнення з відповідачки за період з 15.12.2021 по 23.02.2022 передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України компенсаційні втрати: 3% річних - 323, 61 грн, інфляційні 1990, 20 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 перед ТОВ «Цикл Фінанс» становить 77 676, 00 грн.

Позовну заяву позивачем було подано до Бориспільського міськрайонного суду Київської області, проте ухвалою вказаного суду від 30.04.2024 цивільну справу за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором було передано на розгляд Борзнянському районному суду Чернігівської області (а.с. 172-173).

У підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката Дорошенко М.А. в розмірі 6 890, 00 грн позивачем було надано до позову договір про надання правничої допомоги № 16/05 від 16.05.2023 та додаток №1 до нього, згідно умов якого вартість 1 години роботи адвоката становить 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день оплати (а.с. 34-37, 38), ордер на надання правничої (правової) допомоги від 25.12.2023 у Бориспільському міськрайонному суді Київської області (а.с. 10), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 22-23), акт приймання-передачі наданих послуг № 134 від 28.12.2023 із детальним описом виконаних адвокатом послуг, затраченого часу та вартості однієї години роботи (а.с. 17), рахунок-фактура №134 від 28.12.2023 (а.с. 18), платіжна інструкція № 5768 від 28.12.2023 про перерахування ТОВ «Цикл Фінанс» адвокату гонорару в сумі 6890,00 грн за юридичні послуги (а.с. 11).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачкою не виконано грошові зобов`язання в строки, передбачені умовами договору, позивачем доведено належними та допустимими доказами, що внаслідок неналежного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, у останньої утворилась заборгованість, яку просить стягнути позивач. Стягуючи з відповідачки на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу суд прийшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат є співмірним зі складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідає критерію реальності та розумності таких витрат, і всупереч вимог ст.12, 13, 81, ч.6 ст.137 ЦПК України відповідачем нічим не спростований.

З висновком суду першої інстанції частково погоджується апеляційний суд, враховуючи наступне.

Ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, як вбачається 05.12.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1012, згідно умов якого банк надає позичальнику на його поточний рахунок на споживчі потреби кредит в сумі 54 560,00 грн на строк 60 місяців з кінцевою датою повернення 05.12.2024.Цільове призначення: на споживчі потреби.

Позов скерований до суду 12.01.2024, тобто пред`явлено вимогу про дострокове погашення.

Отже, судом першої інстанції залишено поза увагою, що право кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог ст. 16 ЗУ "Про споживче кредитування".

Як вбачається, у відповідачки ОСОБА_1 не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що банком було завчасно направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, а відповідачем таку вимогу було отримано.

З врахуванням викладеного, стягнення кредитної заборгованості в повному обсязі не ґрунтується на нормах права, отже рішення суду в цій частині підлягає зміні шляхом зменшення розміру стягнутого тіла кредиту, яке не є простроченим і на час пред`явлення позову.

Умовами розділу ІІ п. 2.1 кредитного договору передбачено, що платежі з погашення заборгованості за Кредитом, сплати процентів за користування Кредитом та Щомісячної комісії за обслуговування Кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ауїтентних платежів, далі Обов`язковий платіж.

Згідно умов кредитного договору сума кредиту складає 54 560, 00 грн, на момент пред`явлення позову простроченим є тіло кредиту на суму 38539,76 грн, та відсотків на суму 86, 23 грн, відповідно до колонки 5 та 6 Графіку платежів кредитного договору станом на січень 2024 року (а.с. 15-16), та обґрунтованим є висновок в частині стягнення суми страховки 10 560, 00 грн, яка передбачена умовами договору, відповідно до умов якого Клієнт доручає Банку в дату видачі кредиту, здійснити перерахування з Рахунку клієнта на користь страховика ПрАТ Страхова компанія «УНІКА Життя» суму страхового платежу у розмірі 10 560, 00 грн, за весь період страхування, згідно Договору страхування № 8 ВР-1012 від 05.12.2019.

Разом з тим, 10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Проте, відповідно до ч. 1-2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на дату укладення договору в цій справі) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Так, в пункті 1.2. кредитного договору № 1012 щомісячна комісія за обслуговування кредиту визначена: з 05.12.2019 по 04.04.2021 3% від суми кредиту, з 05.04.2021 по 04.07.2022 2,5% від суми кредиту, з 05.07.2022 по 04.10.2023 1,5% від суми кредиту, з 05.10.2023 по 05.12.2024 0,925% від суми кредиту (а.с. 15).

Плата за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в розділі 4 «Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки» кредитного договору № 1012 (колонка 8 графіку). Загальний розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування за період з 05.12.2019 по 05.12.2024 сукупно складає 64 858, 20 грн.

Згідно п. 1.3. кредитного договору Банк формує Графік платежів, який викладено в розділі 4 цього Договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за Кредитом, сплати процентів за користування Кредитом, Щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін.

Згідно з п. 3.7.2 Кредитного договору Банк надав Клієнту для ознайомлення в письмовій формі Паспорт споживчого кредиту.

Відповідно до п. 2 ч. 4 Паспорту споживчого кредиту щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить: з 1 по 15 міс. - 1636, 80 грн, з 16 по 30 міс. - 1364, 00 грн, з 31 по 45 міс. - 818, 40 грн, з 46 по 60 міс. - 504, 68 грн (а.с. 220). Паспорт споживчого кредиту власноруч підписано споживачем, що свідчить про її ознайомлення з текстом та змістом паспорту, у тому числі з графіком щомісячних платежів за кредитними договором, паспортом споживчого кредиту, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу матеріали справи не містять, разом з тим вимоги щодо стягнення комісії з урахуванням п. 2 ч. 4 Паспорту споживчого кредиту заявлено не було, отже не було предметом розгляду суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного вище, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про нікчемність умов пункту 1.2 кредитного договору та неправильне нарахування позивачем щомісячної комісії за обслуговування кредиту.

Колегія суддів ВП ВС у п. 25 постанови по справі №363/1834/17 зауважила, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням (див. близькі за змістом висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19 (пункти 7.6-7.10)).

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п. 29 постанови у справі №363/1834/17).

Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними (п. 32.8 постанови у справі №496/3134/19).

Вбачається, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, з врахуванням викладеного не ґрунтуються на нормах права висновки суду першої інстанції і в частині щодо задоволення вимог про стягнення комісії в сумі 19 028, 62 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором та пеню припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі N 444/9519/12 та від 04 липня 2018 року у справі N 310/11534/13-ц вказано на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі N 912/1120/16 вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.

Поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).

Оскільки умовами договору обумовлено порядок погашення заборгованості щомісячними платежами з урахуванням процентів за користування кредитом в розмірі 0, 001% на строкову заборгованість і 56 % річних на прострочену заборгованість. Сторонами також строк кредитування визначений датою 05 грудня 2024 року.

Судова колегія доходить висновку, що суд першої інстанції не мав правових підстав для покладення обов`язку на боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, сплатити 3 % річних від простроченої суми та збитків від інфляції, оскільки зазначеним договором встановлений розмір процентів за користування кредитними коштами, отже рішення в цій частині підлягає скасування, з постановленням судом апеляційної інстанції рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Разом з тим, спростовуються матеріалами справи посилання апелянта про те, що позивач не довів набуття ним права кредитора позичальника за кредитним договором, таким чином, не набув прав первісного кредитора, а отже не має права пред`являти свої вимоги за кредитним договором, укладеним АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачкою.

Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріали справи містять договір факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 укладений між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс», за умовами якого фактор (ТОВ «Цикл Фінанс») передає грошові кошти в розпорядження клієнта (АТ «Банк Кредит Дніпро») за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості) (а.с. 24-30).

З витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 вбачається, що ОСОБА_1 є в переліку за № 7732 та яка має заборгованість за кредитним договором № 1012 у розмірі 75 362, 19 грн (а.с. 13).

Згідно Акту приймання-передачі прав вимог за Договором факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 Клієнт (АТ «Банк Кредит Дніпро») передав, а Фактор (ТОВ «Цикл Фінанс») прийняв права грошових вимог станом на дату підписання Сторонами Договору згідно з Реєстром боржників та Додатком 1 до цього Акту (а.с. 218).

Тобто, предметом договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 6.1. договору факторингу, у відповідності до умов цього Договору Клієнт передає (відступає) Фактору Права вимоги до Боржників, які виникли у Клієнта внаслідок невиконання Боржниками умов Кредитних договорів, та які входять до Портфелю Заборгованості.

Відповідно до п. 6.2.1. договору факторингу, за цим Договором Клієнт передає, а Фактор приймає Права Вимоги в розмірі Портфеля Заборгованості.

Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. Підстав відступити від такого правового висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах під час розгляду цієї справи колегією суддів не встановлено.

Не є обґрунтованими і доводи апелянта про порушення судом норм процесуального права, а саме те, що судом справу розглянуто без належного повідомлення відповідачки ОСОБА_1 про судовий розгляд, при цьому зазначає, що остання із самого початку війни проживає за межами України.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 277 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 п. 2 ст. 19 ЦПК України (у редакції чинній на момент розгляду судом першої інстанції) для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина ч. 4 ст. 274 ЦПК України (у редакції чинній на момент розгляду судом першої інстанції) містить імперативну норму, яка визначає перелік справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного провадження. Цей перелік ґрунтується на класифікації справ за матеріально-правовою ознакою, тобто за характером спірних матеріально-правових відносин.

Так, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (ч. 1 та 2 ст. 274 ЦПК України).

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно ч. 6 ст. 19 ЦПК України, належить до малозначних справ та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 181).

Матеріалами справи підтверджено, що судом першої інстанції на зареєстровану адресу відповідачки ОСОБА_1 (а.с. 168) направлялась судова кореспонденція, проте вона була повернута до місцевого суду неврученою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 183), що відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України свідчить про вручення повісток у день проставляння у поштових повідомленнях таких відміток.

За змістом п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.

Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.07.2022 у справі № 148/2412/19 (провадження № 61-18085св21).

З урахуванням викладеного, спростованими є доводи апелянта про неналежне повідомлення відповідачки про судовий розгляд.

Разом з тим, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з 77 676, 00 грн до 49 185,99 грн, з яких: борг за тілом кредиту 38539,76 грн, прострочений борг за відсотками 86, 23 грн. та страхового платежу 10 560, 00 грн та постановленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог щодо стягнення комісії, 3 % річних та збитків від інфляції.

З врахуванням викладеного є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги, щодо наявності підстав для зміни розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції, відповідно до вищенаведених правил належить змінити розподіл судових витрат пропорційно задоволеним вимогам (63 %), оскільки до сплати підлягав судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції в розмірі 2 422, 40 грн, тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» слід стягнути 1 526,11 грн судового збору та 4340,07 грн витрат на професійну правничу допомогу (6 890, 00 грн правнича допомога за розгляд справи в суді першої інстанції х 63 % / 100% = 4340,07 грн).

Як убачається з матеріалів справи, позовну заяву представником ТОВ «Цикл Фінанс» - адвокатом Дорошенко М.А. було подано до Бориспільського міськрайонного суду Київської області, проте ухвалою вказаного суду від 30.04.2024 цивільну справу за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором було передано на розгляд Борзнянському районному суду Чернігівської області (а.с. 172-173).

У підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката Дорошенко М.А. в розмірі 6 890, 00 грн позивачем було надано до позову договір про надання правничої допомоги № 16/05 від 16.05.2023 та додаток №1 до нього, згідно умов якого вартість 1 години роботи адвоката становить 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день оплати (а.с. 34-37, 38), ордер на надання правничої (правової) допомоги від 25.12.2023 у Бориспільському міськрайонному суді Київської області (а.с. 10), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 22-23), акт приймання-передачі наданих послуг № 134 від 28.12.2023 із детальним описом виконаних адвокатом послуг, затраченого часу та вартості однієї години роботи (а.с. 17), рахунок-фактура №134 від 28.12.2023 (а.с. 18), платіжна інструкція № 5768 від 28.12.2023 про перерахування ТОВ «Цикл Фінанс» адвокату гонорару в сумі 6890,00 грн за юридичні послуги (а.с. 11).

Доводи апеляційної скарги про те, що ордер адвоката Дорошенко М.А. надано лише для надання правничої (правової) допомоги позивачу від 25.12.2023 для представництва в Бориспільському міськрайонному суді Київської області, таким чином адвокат Дорошенко М.А. не мав повноважень на представництво інтересів позивача у Борзнянському районному суді Чернігівської області, та те, що заявлені позивачем витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є неспівмірними із складністю справи, наданими адвокатом обсягом послугами та часом, витраченим на надання таких послуг, не знайшли свого підтвердження для повного скасування правильного рішення суду першої інстанції в цій частині. Крім того, встановлено, що представником позивача правнича допомога надана була під час пред`явлення позову до суду Бориспільського міськрайонного суду Чернігівської області, разом з тим, вбачається, що після зміни підсудності адвокатом Дорошенко М.А. не надсилалось до Борзнянського районного суду Чернігівської області інших процесуальних документів, тому необхідність надання іншого ордеру була відсутня. Таким чином, ордер на представництво інтересів ТОВ «Цикл Фінанс» наданий відповідно до суду, до якого подавалась позовна заява і зміна підсудності не обмежує обсяг повноважень адвоката Дорошенко М.А.

Крім того, звертаючись до суду апеляційної інстанції апелянтом ОСОБА_1 було сплачено судовий збір (а.с. 202 зворот), який вона просила стягнути з ТОВ «Цикл Фінанс», та до ухвалення рішення у справі просила стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 700, 00 грн (а.с. 225).

У підтвердження витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 надала копію ордеру на надання правничої допомоги (а.с. 226), копію витягу з договору б/н про надання правничої допомоги від 16.09.2024 (а.с. 226 зворот), копію квитанції до прибуткового касового ордера № б/н на суму 6 700, 00 грн (а.с. 228), копію акту виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 16.09.2024 на суму 6 700 грн (а.с. 228 зворот).

У відповідності до вимог ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, належить провести розподіл судових витрат пропорційно задоволеним вимогам, а саме стягнути з ТОВ «Цикл Фінанс» на користь ОСОБА_1 1 075,54 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції та 2 479, 00 грн в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги (37 %) та зміни рішення суду першої інстанції, клопотання представника ТОВ «Цикл Фінанс» - адвоката Дорошенко М.А. у відзиві на апеляційну скаргу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 028, 00 грн, в обґрунтування якого надає копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 216), акт приймання-передачі наданих послуг № 484 від 08.10.2024 згідно якого адвокатом здійснено підготовку відзиву на апеляційну скаргу на що витрачено 2 години (а.с. 217 зворот), копія рахунку-фактури № 484 від 08.10.2024 на суму 3 028, 00 грн, які сплачені за надану адвокатом підготовку відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 217), з урахуванням п. 2 Додатку №1 до договору про надання правничої допомоги, вартість 1 години роботи адвоката при наданні відповідної правничої допомоги визначена за домовленістю сторін, що становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати (а.с. 38), колегія суддів апеляційного суду вважає, що заявлений розмір витрат на правову допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції слід розподілити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цикл Фінанс» в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 1 907,68 грн.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити частково.

Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 26 серпня 2024 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення комісії, збитків від інфляції, 3 % річних скасувати, відмовивши у задоволенні цих вимог.

Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 26 серпня 2024 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (код ЄДРПОУ-43453613, юридична адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8.) простроченої заборгованості за кредитним договором № 1012 від 05.12.2019 та судових витрат змінити, виклавши абзац 2, 3 резолютивної частини у наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» прострочену заборгованість за кредитним договором № 1012 від 05.12.2019 у розмірі 49 185,99 грн, з яких: прострочений борг за тілом кредиту 38539,76 грн, прострочений борг за відсотками 86, 23 грн. та страхового платежу 10 560, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» 1 526,11 грн судового збору та 4340,07 грн витрат на професійну правничу допомогу.»

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» на користь ОСОБА_1 1 075,54 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції та 2 479,00 грн в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 1 907,68 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст рішення складено 04.12.2024.

Головуючий Судді :