ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/21/24Головуючий у 1-й інстанції Іваницький О.Р.
Провадження № 22-ц/817/518/24 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірський Б.О.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участю секретаря - Сович Н.А.

представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу №599/21/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Жеребецька Ірина Орестівна на ухвалу Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2024 року про забезпечення позову (постановлену суддею Іваницьким О.Р.) в справі за позовом ОСОБА_1 до Зборівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання неправомірним рішення органу місцевого самоврядування та визнання незаконної державної реєстрації земельної ділянки, скасування державної реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Зборівського районного суду Тернопільської області знаходиться вказана цивільна справа.

В березні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Жеребецьку І.О. звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила:

1) заборонити Зборівській міській раді Тернопільського району Тернопільської області приймати будь-які рішення і вчиняти будь-які дії щодо формування земельної ділянки, присвоєння кадастрових номерів, внесення даних або інформації до публічної кадастрової карти щодо передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га., що в АДРЕСА_1 , із кадастровим номером :04:001:0434;

2) заборонити державним реєстраторам речового права приймати будь-які рішення і вчиняти будь-які дії щодо реєстрації речового права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 із кадастровим номером :04:001:0434.

Заява про забезпечення позову обґрунтовувалась тим, що 22 березня 2024 року на черговій сесії Зборівської міської ради буде розглядатися заява ОСОБА_2 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж) земельної ділянки в натурі (на місцевості), проектне рішення №5997, що в подальшому унеможливить відновлення меж ділянки позивачки.

Ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Жеребецька І.О. просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Вказує на те, що предметом спору є саме рішення міської ради про затвердження акта щодо встановлення меж, яке прийнято на неправдивих даних, що в подальшому призведе до порушення прав позивача, а тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Для відновлення свого права позивачу необхідно буде додатково звертатись до суду про скасування рішення органу місцевого самоврядування щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 .

Вважає, що є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Жеребецька І.О. підтримала вимоги апеляційної скарги, з мотивів викладених у ній.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Варода П.Б. заперечив проти вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду відповідає.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних і достатніх доказів, що у разі не вжиття заходів забезпечення позову існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивачки.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 1488цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі постанова Пленуму № 9), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, у п. 9 даної постанови Верховний Суд зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у грудні 2022 року ОСОБА_1 зверталася в суд із позовом до Зборівської міської ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_2 про визнання неправомірним рішення органу місцевого самоврядування щодо встановлення межової границі та просила захистити її законне право, як землекористувача, на приватизацію землі шляхом визнання неправомірним та скасування рішення дев`ятнадцятої сесії сьомого скликання Зборівської міської ради Тернопільського району Тернопільської області №3961 від 19 листопада 2021 року «Про затвердження акту встановлення межових знаків», яке дає відповідачу ОСОБА_2 законні підстави без її згоди приватизувати захоплену частину земельної ділянки (справа №599/2484/22).

Ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області від 19 грудня 2022 року у справі №599/2484/22 вживалися заходи забезпечення позову, а саме:

- заборонено Зборівській міській раді Тернопільського району Тернопільської області приймати будь-які рішення і вчиняти будь-які дії щодо формування земельної ділянки, присвоєння кадастрових номерів, внесення даних або інформації до публічної кадастрової карти щодо передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 ;

- заборонено державним реєстраторам речового права приймати будь-які рішення і вчиняти будь-які дії щодо реєстрації речового права власності за громадянкою ОСОБА_2 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 .

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 20 липня 2023 року у справі №599/2484/22 позов задоволено. Визнано неправомірним та скасовано рішення № 3961 від 19 листопада 2021 року дев`ятнадцятої сесії восьмого скликання Зборівської міської ради Тернопільської області «Про затвердження акту встановлення межових знаків». Вирішено питання судових витрат.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року у справі №599/2484/22 скасовано рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 20 липня 2023 року та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Зборівської міської ради Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_2 про визнання неправомірним рішення органу місцевого самоврядування щодо встановлення межової границі. Постанова Тернопільського апеляційного суду набрала законної сили 13 грудня 2023 року.

Ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області від 04 січня 2024 року у справі №599/2484/22 скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області від 19 грудня 2022 року.

04 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Зборівської міської ради, ОСОБА_2 , який є предметом спору у даній справі, в якому просить:

- визнати неправомірним та скасувати рішення №3961 від 19 листопада 2021 року Зборівської міської ради Тернопільського району Тернопільської області дев`ятнадцятої сесії сьомого скликання Про затвердження акту встановлення межових знаків (аналогічні позовні вимоги, які вирішувались судами);

- та доповнено новою вимогою, а саме визнати неправомірною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд із кадастровим номером :04:001:0434 на ім`я ОСОБА_2 .

Разом із позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просила забезпечити позов шляхом:

- заборони Зборівській міській раді Тернопільського району Тернопільської області приймати будь-які рішення і вчиняти будь-які дії щодо формування земельної ділянки, присвоєння кадастрових номерів, внесення даних або інформації до публічної кадастрової карти щодо передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 ;

- заборони державним реєстраторам речового права приймати будь-які рішення і вчиняти будь-які дії щодо реєстрації речового права власності за громадянкою ОСОБА_6 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 із кадастровим номером :04:001:0434.

Ухвалою Зборівського районного суду Тернопільської області від 04 січня 2024 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Заборонено Зборівській міській раді Тернопільського району Тернопільської області приймати будь-які рішення і вчиняти будь-які дії щодо формування земельної ділянки, присвоєння кадастрових номерів, внесення даних або інформації до публічної кадастрової карти щодо передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 .

Заборонено державним реєстраторам речового права приймати будь-які рішення і вчиняти будь-які дії щодо реєстрації речового права власності за громадянкою ОСОБА_2 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в в АДРЕСА_1 із кадастровим номером :04:001:0434.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 05 березня 2024 року ухвалу Зборівського районного суду Тернопільської області від 04 січня 2024 року скасовано та постановлено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Так, колегія суддів вважає, що факт звернення із заявою про забезпечення позову від 21.03.2024 року, в якій ОСОБА_1 просить застосувати частково аналогічні заходи забезпечення позову, які вже були скасовані як у даній справі, так і у справі №599/2484/22, свідчить про порушення принципу розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову та забезпечення збалансованості інтересів сторін.

З огляду на фактичні обставини справи, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про безпідставність твердження представника позивачки, що у разі не вжиття заходів забезпечення позову існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цього суду не надано.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, з якими погоджується колегія суддів, та не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 травня 2024 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Хома М.В.