Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/2873/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Винара Л.В.

з участю секретаря Кострицької Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, яка передана судді Винару Л.В.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Винару Л.В.

На запит Олевського районного суду Житомирської області надійшла інформація з Білокоровицької сільської ради Коростенського району Житомирської області стосовно зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 21.02.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

21.03.2024 та 15.04.2024 року в судові засідання позивачка не з`явилась, при цьому від неї до суду засобами поштового зв`язку надійшла письмова заява, у якій вона просить здійснювати розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує

Відповідач в судові засідання 21.03.2024 та 15.04.2024 року на розгляд справи не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення на його адресу судових повісток та опублікування оголошення на веб-сайті суду, що стверджується матеріалами справи.

15.04.2024 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 12 год. 00 хв. 22.05.2024 року та викликано сторони по справі в судове засідання, а також визнано обов`язковою явку в судове засідання позивачки ОСОБА_1 при розгляді цивільної справи за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

22.05.2024 року сторони на розгляд справи не з`явились та не повідомили про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у встановленому законом порядку, що стверджується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що зазначену позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З позовної заяви вбачається, що позивачкою не дотримані вимоги ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме:

- не зазначено відповідне місце проживання чи перебування позивачки ОСОБА_1 , оскільки до суду неодноразово повертались процесуальні документи, які направлялись судом позивачці на адресу, вказану у позовній заяві з відміткою про те, що «адресат відсутній за вказаною адресою»;

- не зазначено відомі адреси електронної пошти та відомості про наявність або відсутність електронного кабінету позивачки та відповідача.

Також, у прохальній частині позовної заяви позивачка просить постановити рішення на підставі якого розірвати шлюб між громадянином України ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та громадянкою України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстрований 17 липня 2020 року Шевченківським районним у місті Києві відділом реєстрації актів громадянського стану, про що 17 липня 2020 року складений відповідний актовий запис № 663, проте з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 вбачається, що місцем державної реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 єШевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), тому в цій частині позовну заяву слід уточнити.

Окрім цього, суд звертає увагу позивачки на те, що згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.9 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року за № 11, згідно з ч. 2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини.

Встановивши зазначені обставини, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, а якщо воно було відкрито, - припиняє провадження у справі. Ухвали такого роду не є перепоною для повторного звернення до суду з тих самих підстав у зв`язку зі зміною обставин, згаданих у вказаній нормі.

Така позиція висловлена і в правовому висновку Верховного Суду, викладеному у Постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 753/8546/17, в якій суд зазначив, що відповідно до ст. 110 СК України суд не розглядає заяви про розірвання шлюбу під час вагітності подружжя, навіть якщо позов подано ще до виникнення вагітності.

Слід зазначити, що в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачкою не зазначено та не надано відповідних доказів, що підтверджують не перебування її на обліку з приводу вагітності в закладі охорони здоров`я

Також, як вбачається з матеріалів справи, позивачка у позовній заяві зазначає, що сторони неповнолітніх дітей в шлюбі не мають, але при цьому докази, які підтверджують вказані обставини в матеріалах позовної заяви відсутні.

Окрім цього, позивачка 21.03.2024, 15.04.2024 та 22.05.2024 року в судове засідання не з`явилась, клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції із Олевським районним судом Житомирської області не заявляла, при цьому додаткових доказів в обгрунтування позовних вимог до суду не надала.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п.36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Поряд із цим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини вбачається, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання заявником умов реалізації права на звернення до цього суду з заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Враховує зазначене, суд приходить до висновку, про залишення позовної заяви без руху із наданням строку на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 175, 177, 257, 258, 260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Надати позивачці строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, роз`яснивши, що в іншому випадку позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.В.Винар