ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/1476/23Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б.
Провадження № 22-ц/817/967/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справу цивільну справу №604/1476/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 17 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

27.10.2023 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, в якому просила змінити розмір стягнення аліментів з ОСОБА_4 та стягувати з нього аліменти в розмірі 5500 гривень на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19.11.2020 з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2500 гривень на обох дітей до досягнення повноліття. На даний час збільшилися витрати на дітей, на продукти харчування, одяг, взуття, тому в даний час розмір аліментів в 2500 гривень є явно недостатніми коштами для матеріального забезпечення та гармонійного розвитку дітей, тому вона звернулася до суду з вказаним позовом.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 17.07.2024 позов задоволено.

Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на підставі рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19.11.2020 у справі №604/717/20 та вирішено стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що задовольняючи позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, суд не обґрунтував свій висновок жодними доказами покращення майнового стану відповідача, тобто з часу винесення рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19.11.2020 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. У суду не було жодного доказу розміру заробітку відповідача на момент стягнення аліментів і на момент звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів. Також позивачкою не було долучено до матеріалів справи жодного доказу щодо витрат, які вона здійснює на дітей.

Також зазначає, що матеріали справи не містять відомостей, визначених п.3-1 ст.182 СК України, а саме про наявність грошових коштів, станом як на момент призначення аліментів, так і на момент звернення до суду з заявою про збільшення їх розміру, що дало б можливість суду зробити висновок про зміну матеріального становища відповідача, як платника аліментів, а, відтак, і наявність визначених ч.1 ст.192 СК України підстав до задоволення позову.

Вказує, що його середня заробітна плата на посаді водія становить 7000 грн, яких йому вистачає лише на оплату аліментів в сумі, визначеній рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19.11.2020, а також на власні потреби, однак даному факту суд першої інстанції жодної оцінки не надав, як і не врахував подані ним докази щодо отриманої заробітної плати за місцем роботи.

Звертає увагу на те, що аліменти в сумі 5500 грн становлять більше як 70% його заробітку, що позабавляє його засобів для існування, в той час як мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 1598 грн, у зв`язку з чим погоджується на збільшення розміру аліментів до суми 3200 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25.06.2020 шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19.11.2020 з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2500 грн, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 13.08.2020, що підтверджується копією рішення по справі № 604/717/20 від 19.11.2020.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав можливим змінити розмір аліментів, які стягнуті за рішенням суду, визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 5500 гривень на двох дітей, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини в залежності від її віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

З таким рішенням суду погоджується і колегія суддів.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05.02.2014).

Зазначені обставини повною мірою були враховані судом першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Оцінюючи докази в їх сукупності та вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей, суд першої інстанцій не встановив наявності обставин, які б перешкоджали відповідачу у виконанні його батьківських обов`язків щодо належного матеріального забезпечення своїх дітей.

Доводи відповідача про те, що стягнення з нього аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі 5500 грн є надто великим розміром, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин.

Так, колегія суддів враховує долучену до матеріалів справи довідку про доходи ОСОБА_4 , видану ТОВ «Виробничий комплекс «ЛІЛЕЯ», згідно з якою відповідач за період з листопада 2023 по квітень 2024 років отримав сукупного доходу в сумі 46900 грн, з яких утримано 9145.50 грн.

Разом з тим, на думку колегії суддів, зазначена довідка не може беззаперечно свідчити про те, що відповідач іншого доходу не отримує, оскільки в матеріалах справи відсутні витяги з реєстрів, зокрема податкової служби про наявність чи відсутність доходів за 2023 рік, наявність чи відсутність нерухомого, рухомого майна, тощо.

Крім того, згідно з наведеної вище довідки, відповідач у вказаному товаристві працює з 08.06.2010, однак відомості щодо його доходів зазначено лише за 6 місяців з листопада 2023 по квітень 2024 років.

Також, слід зазначити, що Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 01.01.2024 для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум на місяць у розмірі 3196 грн.

Аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

Однак, таке забезпечення є мінімальною гарантією утримання дитини, застосування якої можливе за певних об`єктивних обставин, підтверджених відповідними доказами і інтереси дитини і її право на достатній рівень матеріального забезпечення не можуть бути обмежені рівнем цієї мінімальної гарантії.

Таким чином, обставин, які б безсумнівно свідчили про неможливість відповідачем сплачувати визначену судом суму аліментів на двох дітей, колегією суддів не встановлено.

Серед іншого, колегія суддів також зауважує, що змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, житлово-комунальні послуги, разом із тим потреби дітей із віком змінилися та збільшилися в силу їх росту та розвитку, змінився прожитковий мінімум для дитини, а обов`язок по утриманню дитини не може бути покладений виключно на матір.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.03.2020 у справі №759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Розмір аліментів на дитину має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому отримання аліментів в більшому розмірі, ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, є безумовним правом дитини, визначеним законом, яке захищається в судовому порядку саме в її інтересах.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів розумності та справедливості, з врахуванням встановлених обставин справи та обов`язку утримання дітей в рівній мірі як матері так і батька, суд першої інстанції, змінивши розмір аліментів, прийняв рішення, що відповідає положенням СК України та інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

З огляду на зазначене, підстави для скасування рішення суду з наведених апелянтом підстав відсутні.

При цьому колегія суддів звертає увагу відповідача на те, що позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів із наданням відповідних доказів неможливості сплачувати аліменти у призначеній оскаржуваним рішенням суду частці від заробітку (доходу).

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 17 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді