головуючий у суді І інстанції Будзан Л.Д.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 7 жовтня 2024 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «Данченка 30» про зобов`язання до вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «Данченка 30», в якому просив зобов`язати відповідача надати відповідь на його письмове звернення № 25/08/21-1 від 25 серпня 2021 року.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСББ «Данченка 30» про зобов`язання до вчинення певних дій задоволено.

26 вересня 2024 року на адресу Подільського районного суду міста Києва надійшла заява від ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 758/17394/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Данченка 30» про зобов`язання до вчинення певних дій.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 7 жовтня 2024 року в ухваленні додаткового рішення за заявою ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі № 758/17394/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Данченка 30» про зобов`язання до вчинення певних дій відмовлено.

Не погоджуючись із указаною ухвалою представник ОСОБА_1 - адвокат Григоренко А.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції протиправно відмовив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат з метою виправлення недоліків свого ж рішення, чим порушив ч. 1 ст. 270 ЦПК України.

Зазначає, що відповідно до додаткової угоди № 2 від 7 червня 2021 року до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0706/21 від 7 червня 2021 року ОСОБА_1 та адвокат Бондар В.Б. погодили, що «кінцевий строк оплати за надану правову (правничу) допомогу загальною вартістю згідно з підписаними сторонами актами виконаних робіт та наданих послуг, відтерміновується і має бути сплачений на протязі одного року після набрання законної сили остаточним судовим рішенням по справі клієнта».

Звертає увагу, що позивач просив суд першої інстанції про винесення додаткового рішення у справі шляхом стягнення з відповідача на його користь 10 450 грн, оскільки така вимога ним була заявлена у позовній заяві та до матеріалів справи були надані докази понесених витрат, а суд не розглянув її у відповідності до положень чинного законодавства.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Григоренко А.О. просили апеляційну скаргу задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.

Відповідач Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «Данченка 30» у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, що підтверджується звітом про доставку поштової кореспонденції суду. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив із того, що з наданих заявником документів, зокрема: копії договору про надання правової допомоги № 12-06/24 від 12 червня 2024 року акта № 2 приймання - передачі правничої допомоги від 24 вересня 2024 року, вбачається, що вказані документи укладені з іншим адвокатом Григоренком А.О., який участі у розгляді справи не приймав, та доказів надання правничої допомоги ОСОБА_1 до ухвалення рішення судом не надавав. Крім того, вказані документи укладено між ОСОБА_1 та адвокатом Григоренком А.О. після ухвалення рішення судом.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що у грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «Данченка 30», в якому просив зобов`язати відповідача надати відповідь на його письмове звернення № 25/08/21-1 від 25 серпня 2021 року.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСББ «Данченка 30» про зобов`язання до вчинення певних дій задоволено.

26 вересня 2024 року на адресу Подільського районного суду міста Києва надійшла заява від ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 758/17394/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Данченка 30» про зобов`язання до вчинення певних дій.

В заяві про ухвалення додаткового рішення, позивач просив стягнути з відповідача 10 450 грн витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції та стягнути з відповідача 6 000 грн за подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 7 жовтня 2024 року в ухваленні додаткового рішення за заявою ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі № 758/17394/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ «Данченка 30» про зобов`язання до вчинення певних дій відмовлено.

Стаття 270 ЦПК України передбачає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої).

Відповідно до положень частини першої, пункту першого частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, обов`язковою умовою для вирішення питання про стягнення судових витрат має бути відповідна про це заява сторони, зроблена або подана до судових дебатів у справі.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

У ЦПК України закріплено вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 134 ЦПК України). Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Є усталеною судова практика Верховного Суду, який притримується позиції, що право на відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.

Так, у ряді постанов Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14 грудня 2021 року, №905/716/20 від 8 квітня 2021 року, № 916/2087/18 від 31 березня 2021 року, №922/3812/19 від 10 грудня 2020 року зазначається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Крім того, у справі № 922/676/21 окремо звертається увага, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

Отже, подання попереднього розрахунку суми судових витрат на більш пізніх стадіях не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат, проте залишається на розсуд суду, а відтак у сторони залишається і ризик не отримати відповідне відшкодування судових витрат.

Як встановлено апеляційним судом та підтверджується матеріалами справи, що при зверненні до суду із позовом сторона позивача, визначила попередній розрахунок суми судових витрат, зокрема вказала, що розмір витрат на правову допомогу, яку поніс позивач, становить 10 450 грн (а.с. 4) та надано докази у підтвердження таких витрат, а саме: свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 219 адвоката Бондар В.Б.; акт № 16/10/21-1 про прийняття-передачу наданої правової допомоги від 16 жовтня 2021 року на суму 10 450 грн; ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Бондар В.Б. № 1016221 від 9 липня 2021 року; додаткову угоду № 2 від 7 червня 2021 року до договору про надання правничої допомоги № 0706/21 від 7 червня 2021 року про відстрочку платежів за надану правову допомогу та незастосування штрафних санкцій за прострочку платежів; додаток № 1 від 7 червня 2021 року до договору про надання правничої допомоги № 0706/21 від 7 червня 2021 року (тарифи на надання правничої допомоги); договір про надання правової допомоги № 0706/21 від 7 червня 2021 року (а.с.7,11;12; 16; 17;18-19).

Отже, стороною позивача у його першій заяві по суті спору був наданий орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу та докази понесення витрат на правничу допомогу.

Таким чином, стороною позивача було заявлено про витрати на правову допомогу у повній відповідності до вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України та ч. 8 ст. 141 ЦПК України та надано докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів.

В наданих доказах зафіксовано факт надання адвокатським об`єднанням «Володимир Бондар і партнери» позивачу правової допомоги з надання послуг судового представництва позивача у межах судової справи на стадії розгляду справи в Подільському районному суді м. Києва у розмірі 10 450 грн.

Як вбачається з матеріалів справи 7 червня 2021 року між адвокатським об`єднанням «Володимир Бондар і партнери», в особі керуючого Бондаря В.Б. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги №0706/21, в якому позивачем та адвокатом було погоджено, що: сторони погодили, що адвокатське бюро бере на себе зобов`язання від імені та в інтересах позивача здійснити комплекс дій щодо судового представництва позивача при захисті інтересів в судовому порядку.

Відповідно до п.п. 3.3. клієнт зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати правову (правничу) допомогу Адвокатського об`єднання, також Клієнт дозволяє на розсуд Адвокатського об`єднання зробити необхідні адвокатські послуги, визначені, в додатку № 1згідно вказаних тарифів з відстрочкою платежу до 10 календарних днів або на інших умовах відповідно до укладеної додаткової угоди. Адвокатське об`єднання залишає за собою право відмовити в наданні правової (правничої) допомоги з відстрочкою платежу.

Згідно п.п. 3.5. за надання правової (правничої) допомоги Клієнт зобов`язується виплатити Адвокатському об`єднанню у касу чи на розрахунковий рахунок гонорар у розмірі, визначеному цим договором згідно визначених тарифів або виставлених рахунків або складених актів виконаних робіт. Гонорар за надання правової (правничої) допомоги складається з двох частин. Перша частина гонорару (попередня оплата) зазначена в додатку № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги та може бути сплачена з відстрочкою платежу відповідно до п. 3.3. цього договору. Друга частина гонорару, яка складає 7% (сім відсотків) від повернутої, стягнутої суми коштів, набутої вигоди в грошовій або матеріальній формі не залежно від способу, підстав та причин їх набуття за час дії даного договору згідно предмету договору, зазначеного п. 1 договору і має бути оплачена протягом двох днів з моменту такого набуття.

Відповідно до додаткової угоди № 2 від 7 червня 2021 року до договору про надання правничої допомоги № 0706/21 від 7 червня 2021 року про відстрочку платежів за надану правову допомогу та незастосування штрафних санкцій за прострочку платежів, сторони погодили, що кінцевий строк оплати за надану правову допомогу загальною вартістю згідно з підписаними актами виконаних робіт та наданих послуг, відтерміновується і має бути сплачений на протязі одного року після набрання законної сили остаточним судовим рішенням.

Відповідно до акта № 16/10/21-1 про прийняття-передачу наданої правової допомоги від 16 жовтня 2021 року, позивач поніс витрати на правничу допомогу на суму 10 450 грн.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що позивачем доведено факт понесення ним судових витрат на юридичні послуги у суді першої інстанції в заявленій ним сумі, а саме 10 450 грн.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на те, що з наданих заявником документів, зокрема: копії договору про надання правової допомоги №12-06/24 від 12 червня 2024 року акта № 2 приймання - передачі правничої допомоги від 24 вересня 2024 року, вбачається, що вказані документи укладені з іншим адвокатом Григоренком А.О., який участі у розгляді справи не приймав, та доказів надання правничої допомоги ОСОБА_1 до ухвалення рішення судом не надавав, оскільки матеріалами справи встановлено, що при розгляді справи в суді першої інстанції сторону позивача представляв адвокат Бондар В.Б., що підтверджується відповідними доказами, стороною позивача заявляючи про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10 450 грн було надано докази на підтвердження таких витрат, однак суд ухвалюючи рішення не звернув уваги на заявлення позивачем витрат на правничу допомогу та помилкового не стягнув їх у рішенні суду.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно акта № 16/10/21-1 про прийняття-передачу правничої допомоги від 16 жовтня 2021 року, адвокатське об`єднання «Володимир Бондар і партнери»надало ОСОБА_1 таку допомогу: консультація, підготовка клопотання від 11 жовтня 2021 року, аналіз судової практики, підготовка звернень до ОСББ «Данченка 30», підготовка позовної заяви до суду від 11 жовтня 2021 року.

Матеріалами справи встановлено, що адвокат Григоренко А.О. представляв інтереси позивача вже при зверненні до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та просив стягнути крім витрат на правничу допомогу у розмірі 10 450 грн понесених позивачем при розгляді справи по суті, ще й витрати за подання заяви про ухвалення додаткового рішення у розмірі 6 000 грн.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 (провадження № 12-4гс23) зроблено висновок щодо можливості відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу за перегляд додаткового рішення про розподіл таких судових витрат.

Як вже було встановлено вище, судом першої інстанції при винесенні рішення суду не було розглянуто питання про стягнення витрат на правничу допомогу, заявлених позивачем при зверненні до суду із позовом з урахуванням подання позивачем з першою заявою по суті спору доказів понесення таких витрат.

Таким чином у сторони позивача виникли підстави для звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача витрат за подання заяви про ухвалення додаткового рішення у розмірі 6 000 грн.

Матеріалами справи встановлено, що на підтвердження витрат за подання заяви про ухвалення додаткового рішення, стороною позивача було надано в якості доказів: договір про надання правничої допомоги № 12-06/24 від 12 червня 2024 року укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Григоренко А.О., в якому позивачем та адвокатом було погоджено, що адвокат бере на себе зобов`язання від імені та в інтересах позивача здійснити комплекс дій щодо судового представництва позивача при захисті інтересів в судовому порядку; додаток № 2 від 24 вересня 2024 року до договору № 12-06/24 про надання правничої допомоги від 12 червня 2024 року; акт №2 приймання-передачі правничої допомоги від 24 вересня 2024 року до договору № 12-06/24 про надання правничої допомоги від 12 червня 2024 року; додаток № 1 до акта № 2 від 24 вересня 2024 року, що складений до договору № 12-06/24 про надання правничої допомоги від 12 червня 2024 року; чек від 25 вересня 2024 року про оплату ОСОБА_1 витрат за надання правничої допомоги згідно договору № 12-06/24 про надання правничої допомоги від 12 червня 2024 року на суму 6 000 грн; докази направлення заяви про ухвалення додаткового рішення з додатками відповідачу (а.с. 70-73).

За наведених обставин колегія суддів вважає, що позивачем доведено факт понесення ним витрат за подання заяви про ухвалення додаткового рішення у розмірі 6 000 грн.

З урахуванням того, що судом першої інстанції при винесенні рішення суду не було розглянуто питання про стягнення витрат на правничу допомогу, заявлених позивачем при зверненні до суду із позовом з урахуванням подання позивачем з першою заявою по суті спору доказів понесення таких витрат, сторона позивача була змушена звернутись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та відповідно понесла витрати на правничу допомогу за звернення з такою заявою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що такі витрати підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що стороною відповідача не було подану заяву про зменшення витрат на правничу допомогу ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 142, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 7 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоповерхового будинку «Данченка 30» () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 10 450 (десять тисяч чотириста п`ятдесят) грн та 6 000 (шість тисяч) грн за подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2024 року.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба