Справа № 386/20/24
Провадження № 2/386/103/24
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2024 року

Голованівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Червоненка Д.В.

за участю: секретаря судового засідання Штанько Л.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Голованівськ Кіровоградської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голованівської селищної ради про визнання права постійного користування землею,

встановив:

Представник позивача - адвокат Порхун В.М., звернувся до суду з позовом про визнання за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 17.11.2021 року, права постійного користування земельною ділянкою площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, місце розташування земельної ділянки: Кіровоградська область Голованівський район Роздольська сільська рада, яка перебувала у її матері на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії КР :002:000:038, виданого 21.12.2001 року на підставі рішення сесії Роздольської сільської ради Голованівського району, Кіровоградської області від 04.04.2000р. №79 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №38.

В судове засідання позивач та представник позивача ОСОБА_3 не з`явилися, останній подав до суду заяву в якій просив розглядати справу у їх відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити.

У судове засіданні представник відповідача Голованівської селищної ради не з`явився, подав до суду заяву у якій просив справу розглядати без участі представника відповідача та не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і дійшов наступних висновків.

Так, судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Голованівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), актовий запис №150.

17.11.2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складено заповіт, який посвідчено старостою Голованівської селищної ради Голованівського району ОСОБА_4 , яким вона, на випадок своєї смерті, серед іншого, належну їй земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за № 1, яка розташована на території Роздольської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області в кількості 2.00 га, яка належить їй на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії КР :02:000:038, заповідала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Красногірською сільрадаю депутатів труда Голованівського району, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками є: ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . Після укладення шлюбу 25.11.1995 року ОСОБА_5 змінила прізвище на " ОСОБА_7 " ( свідоцтво серії НОМЕР_3 ).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №02-14, заведеної 02.05.2023 року приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Воєводою С.М. після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняли особи зазначені в заповіті померлої від 17.11.2021 року, а саме позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , які є дітьми померлої. На їх ім`я були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, зазначені у вказаному заповіті. Згідно заяви від 27.04.2023 року ОСОБА_6 відмовився від прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_2 ..

Разом із цим, 13.11.2023 року за № 324/02-31 приватним нотаріусом Воєводою С.М. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.11.2021 року в зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на земельну ділянку КР :002:000:038.

Втім, з державного акта на право постійного користування землею серії КР :002:000:038, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №38, вбачається, що ОСОБА_2 на підставі рішення сесії Роздольської сільської Ради народних депутатів Голованівського району Кіровоградської області від 04.04.2000 року було надано у постійне користування земельну ділянку, для ведення особистого підсобного господарства, площею 2,00 га, яка розташована на території Роздольської сільської ради.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 7 Земельного кодексу України від 18.12.1990 №561-ХІІ, чинного на час набуття ОСОБА_2 права постійного користування земельною ділянкою, користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (стаття 23 ЗК України 1990 року).

У ст. 56 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-XII зазначено, що для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара. За бажанням громадян їм додатково можуть надаватися земельні ділянки у користування. Загальна площа цих ділянок не повинна перевищувати 1 гектара. Збільшення розмірів земельних ділянок до 2 гектарів може провадитись за погодженням з обласною Радою народних депутатів.

Відповідно до пункту 5 постанови Верховної Ради Української РСР від 18 грудня 1990 року № 562-XII "Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР" громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

Згідно з ч.1ст. 92 Земельного кодексу України 2001 року, який набрав чинності з 01 січня 2002 року, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Вичерпний перелік осіб, які могли набувати земельні ділянки у постійне користування, був визначений у частині другій статті 92 ЗК України. Фермерські господарства та фізичні особи до вказаного переліку не належали. Але у пункті 6 розділу Х "Перехідні положення" зазначеного кодексу було передбачено, що громадяни та юридичні особи, які вже мали у постійному користуванні земельні ділянки, не могли мати їх на такому праві та повинні були у визначений строк переоформити право власності або право оренди на них відповідно до встановленого порядку.

22 вересня 2005 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № 5-рп/2005, згідно з яким визнав неконституційним пункт 6розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо обов`язку переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або на право оренди. Конституційний Суд України вказав, що немає підстав визнавати неконституційною статтю 92 ЗК України, оскільки використання у ній терміна "набувають" (який означає "ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь") вказує на те, що ця стаття не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте в установлених законодавством випадках станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення (абзац 11 пункту 5.3 мотивувальної частини вказаного рішення).

Отже, право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 01 січня 2002 року, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем, який за ЗК України не є суб`єктом такого права. Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки у відповідності до вимог чинного законодавства. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 663/1738/16-ц.

Статті 27 і 114 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, а також стаття 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року не передбачали припинення права постійного користування земельною ділянкою внаслідок смерті особи. Тому право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки.

У постанові від 05 листопада 2019 року у справі № 906/392/18 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з передбачених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року підстав, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою поза межами підстав, визначених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, є такими, що порушують це право. Відповідно до статті 1216 ЦК України,спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини, визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини.

Право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю фізичної особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки.

Отже, право постійного користування земельними ділянками, яке перейшло у порядку спадкування, не припиняється ані через зміни у земельному законодавстві, ані через смерть осіб, яким це право належало. Такі висновки висловлено Верховним Судом у постанові від 09.09.2020 по справі № 681/1154/17 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі № 179/1043/16-ц (провадження № 14-63цс20). Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_2 на законних підставах, передбачених законодавством, чинним на час виникнення відповідних правовідносин, набула право постійного користування земельною ділянкою, з метою, передбаченою законом, тобто для ведення особистого підсобного господарства, яке не було припинене, а відтак, входить до складу спадщини після її смерті. За таких обставин, оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом на спадкове майно, до якого входить право постійного користування земельною ділянкою, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченим старостою Голованівської селищної ради Голованівського району Коваль М.П. 17.11.2021 року, право постійного користування земельною ділянкою площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, місце розташування земельної ділянки: Кіровоградська область Голованівський район, Роздольська сільська рада, яка перебувала у її користуванні на підставі державного акту на право постійного користування землею серії КР :002:000:038, виданого 21.12.2001 року на підставі рішення сесії Роздольської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області від 04.04.2000 року № 79 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 38.

На рішення суду може бути подана апеляція безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д. В. Червоненко