Справа № 450/2303/18 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/811/2916/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретарка: Гай О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області в складі судді Мельничук І.І. від 27 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Пустомитівська районна державна адміністрація Львівської області як орган опіки та піклування, правонаступником якої є Виконавчий комітет Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області, як орган опіки та піклування про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від нього, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 червня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Пустомитівська районна державна адміністрація Львівської області як орган опіки та піклування про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї - відмовлено.

Додатковим рішенням від 28 лютого 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а саме:

визначення наступних способів участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особисте спілкування: систематичні побачення з сином, поза межами місця проживання ОСОБА_2 та без її присутності на нетривалий час: у 1-шу та 3-тю та 5-ту суботу місяця 2-3 години (19:00-21:00) та у 1-шу та 3-тю та 5-ту неділю місяця - 5-6 годин (14:00-20:00), а також з ночівлею із суботи на неділю після досягнення дитиною п`ятирічного віку (кожні перші та треті та п`яті суботи та неділі із 19:00 год. у суботу та до 20:00 год. у неділю); в день народження сина ОСОБА_3 , з 18:00 до 21:00, поза межами місця проживання ОСОБА_2 та без її присутності; після досягнення дитиною п`ятирічного віку в іменини та у дні народження родичів ОСОБА_3 (його батька, дідуся та бабусі) з 19.00 год. до 21.00 год., поза межами місця проживання ОСОБА_2 та за попереднім попередженням матері дитини та без її присутності; спільний відпочинок: після досягнення дитиною п`ятирічного віку у першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком без присутності матері (строком на 45 днів), періоди можуть бути поміняні місцями за 30 днів до початку літніх канікул за письмовою домовленістю між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; забирати зі садка та зі школи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без присутності ОСОБА_2 за попереднім попередженням матері дитини та без її присутності; необмежене спілкування зі сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; кожного Різдва в перший або другий день свят та кожного Великодня (Паска) в перший або другий день свят (за письмовою домовленістю між матір`ю та батьком дитини ОСОБА_3 ), в тому числі з ночівлею, після досягнення дитиною п`яти років;

призначення місцем передачі сина ОСОБА_3 від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 : біля входу (брами) на подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 ;

зобов`язання ОСОБА_2 ставити до відома ОСОБА_1 про виїзд матері - ОСОБА_2 з сином - ОСОБА_3 за межі області та погоджувати ці поїздки із ним у письмовій формі та із його письмовою відповіддю;

зобов`язання ОСОБА_2 ставити до відома ОСОБА_1 про початок хвороби чи простуди чи інших проблем із здоров`ям у сина ОСОБА_3 (або введення йому щеплень чи вакцин) та погоджувати з позивачем методи і засоби лікування (або введення йому щеплень чи вакцин) у письмовій формі та із письмовою відповіддю позивача - відмовлено у повному обсязі.

Постановою Львівського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 червня 2019 року - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 14 липня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 червня 2019 року оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Пустомитівська районна державна адміністрація Львівської області, як орган опіки та піклування про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї задовольнити повністю.

Вважає, що рішення є незаконним та необґрунтованим і підлягає скасуванню, оскільки висновок суду не відповідає обставинам справи. Вказує, що з моменту розлучення, у нього з Відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття його участі у вихованні сина, його відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони Відповідачки та осіб, які проживають разом із його сином, стосовно неможливості його нормального спілкування із його сином. Звертає увагу, що суд однобоко оцінив свідчення свідків у перекір їхнім свідченням робить не достовірні висновки в судовому рішенні. Зазначає, що в даному випадку суд своїм рішенням в порушення вимог Сімейного кодексу України унеможливлює його бачення та спілкуванні з дитиною. Також вказує, згідно норм Сімейного кодексу України питання виховання дитини батьки вирішують спільно, він зобов`язаний брати участь у вихованні своєї дитини і має право на особисте спілкування зі сином, а Відповідачка - ОСОБА_2 , та інші особи не мають права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь й його вихованні.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Клопотання представниці ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що представниця не зможе прибути в судове засідання до Львівського апеляційного суду, оскільки братиме участь в іншому судовому засіданні в Жовківському районному суді Львівської області колегія суддів вважала необґрунтованим та відхилила, зважаючи на те, що розгляд вказаної справи призначався заздалегідь; справа тривалий час перебуває на розгляді у судах трьох інстанцій, а представницею не наведено будь-яких доводів пріоритетності іншої справи порівняно із цією; доказів про те, що справа, участь у розгляді якої обрала представниця, призначена швидше порівняно із даною не наведено; будь-яких доводів з приводу того, що відповідачка не змогла (зважаючи на обрання представницею іншого судового засідання порівняно із цим) забезпечити, наприклад, участь іншого представника у судовому засіданні, теж, не було наведено; не наведено, також, і доводів неможливості участі у даному судовому засіданні представниці у режимі відео конференції, тощо. Також, самою відповідачкою не вказано будь-яких причин неможливості її особистої явки у судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на неї, заяви про зміну позовних вимог, апеляційної скарги, відзиву на неї, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 51 Конституції України, ст. 12, ч.ч.1,2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», принцип 6 «Декларації прав дитини», ч.1 ст. 141, ст. 153, ч.2 ст. 157, ч.ч.1,2 ст. 158, ст.ст. 141, 157, ч.ч.1,2 ст. 159 СК України, ст. 15 ЦК України, ч.1 ст. 13, ст.ст.76, 79-81 ЦПК України, ст. 4 Конвенції Про контакт з дітьми, яка ратифікована Україною 20.09.2006р., та відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що між сторонами 19.08.2015 року зареєстровано шлюб та рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.06.2018 року розірвано. Суд встановив, що у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 01.07.2016 року. Згідно з копіює довідки Зимноводівської сільської ради Пустомитівського район Львівської області від 06.09.21018 року № 3222 вбачається, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає та зареєстрована з матір`ю, ОСОБА_2 , 1993 року народження за адресою: АДРЕСА_1 . Розпорядженням Пустомитівської районної державної адміністрації №373 від 01.06.2019 року встановлено ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні малолітнього сипа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в присутності ОСОБА_2 поза межами господарського двору проживання дитини, а саме: щосуботи з 17.00 год. до 19.00 год.; в першу і третю неділю місяця з 12.00 год. до 18.00 год.; всі державні та релігійні свята, визначені як вихідні дні, іменини та дні народження дитини, батьків чи інших родичів - за домовленістю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та встановлено ОСОБА_2 не створювати перешкод у спілкуванні та побаченні батька з сином. Суд зазначив, що позивач 03.07.2018 року звертався із заявами до органу опіки і піклування Пустомитівської районної державної адміністрації щодо вжиття всіх необхідних заходів для запобігання порушення матір`ю його права на зустрічі із своєю дитиною та зобов`язати матір дитини виконувати розпорядження від 01.06.2017 року № 373. Оскільки відповідач залишає дитину без відома батька на свою прабабу, яка є похилого віку, змінила місце проживання своє та дитини без відома батька, чим чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною та завдала йому значної шкоди немайнового характеру. Розглянувши такі заяви, третя особа надала відповідь, в якій зазначила, що іноді ОСОБА_2 залишає малолітнього сина ОСОБА_5 разом з своєю матір`ю ОСОБА_6 або бабцею ОСОБА_7 , які здатні забезпечити належний догляд на час її відсутності, оскільки відповідач ходить на роботу. На неодноразові заяві позивача до органу опіки та піклування щодо невиконання відповідачем розпорядження від 01.06.2017 року № 373 було надано відповіді щодо проведення розмов з відповідачем та з`ясовано обставини зазначені у заявах ОСОБА_3 , щодо яких ОСОБА_2 були надані обґрунтовані пояснення, що стверджено представником третьої особи в ході судового розгляду. Суд зазначив, що відсутність перешкод у спілкуванні та вихованні дитини відповідачка підтверджує рядом актів складних починаючи з 26 серпня 2017 року та по 05 березня 2018 року про те, що позивач неодноразово не з`являвся за графіком призначеним опікунською радою для побачення до свого малолітнього сина, а також про те що відповідач дозволяла бачитися позивачу з сином відповідно до розпорядження. Дані обставини також були підтверджені свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , які були безпосередньо допитані у судовому засіданні про обставини, які відомі їм особисто. Повідомлені ними обставини мають значення для справи. Суд зазначив, що натомість, відповідачем доведено, що ОСОБА_1 діє всупереч інтересам дитини, порушує встановлений спосіб участі у вихованні малолітнього сина. Відвідування батьком сина носить епізодичний характер та є формальним, що підтверджується відповідними актами щодо ухиляння ОСОБА_1 від спілкування та виховання свого малолітнього сина, наявними в матеріалах справи. З висновків лікарів щодо фізичного та психоемоційного стану дитини ОСОБА_1 вбачається, дитина переживає сильні душевні хвилювання, після чого втрачає спокійний сон уночі, зривається та плаче, що трапляється виключно після відвідування її батьком в агресивному стані внаслідок того, що позивач нерідко приходить до дитини в неадекватному стані збуджений та агресивний, кидається з лайкою на відповідача, свідком чого є неповнолітній син. Відмовляючи у задоволенні позову суд брав до уваги той факт, що ОСОБА_1 вимагає спілкування з дитиною у невстановлений час, без участі матері, чим може порушити нормальний режим життя дитини, яка з урахуванням свого віку вимагає відповідного режиму спілкування батьків з нею враховуючи певні відмінності та особливості, які пов`язані з віковими потребами дитини: режим харчування та відпочинку, денний сон, дозвілля тощо. Таким чином, суд прийшов переконання що при оцінці групи таких доказів останні дійсно підтверджують невиконання розпорядження від 01.06.2017 року № 373 із сторони позивача. Будь-яких доказів із сторони ОСОБА_2 із цього питання суду не надано. Також суд зазначив, що позивач в обґрунтування перешкоди у його спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні покликається на його звернення до органів Національної поліції, а саме на копії протоколів Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області про прийняття від ОСОБА_1 заяв про вчинення кримінального правопорушення від 16.09.2018 року, 02.9.20018 року, 27.05.2018 року, з яких вбачається, що позивач неодноразово звертався до органів внутрішніх справ з письмовими заявами про невиконання відповідачем рішення органу опіки та піклування щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо, однак з довідок за результатами проведення перевірок наявних в матеріалах справи вбачається, що внаслідок проведених перевірок подана у заявах інформація не знайшла свого підтвердження, оскільки між сторонами тривають сперечки, викликані спором цивільно-правового характеру щодо спільної дитини, ознак кримінального чи адміністративного правопорушення відсутні. Натомість відповідач ОСОБА_2 пояснила, що внаслідок неприязних відносин із позивачем були випадки, коли вона не надавала дитину батькові у відведені Розпорядженням органу опіки та піклування години, однак лише з тої підстави, що в даний час дитина спала, а тому, на думку суду, такі дії відповідача, який діяв в найкращих інтересах дитини, не можуть розцінюватися як перешкоджання відповідачу у спілкуванні з сином. Переглянутим в судовому засіданні відеозаписом, долученим стороною відповідача, дійсність якого не заперечено стороною позивача, підтверджується покликання відповідача, зазначене у відзиві на позовну заяву на наявність неправомірних дій позивача щодо дитини, в частині того що позивач садив дитину за кермо автомобіля, чим наражав його на небезпеку і т.д. Таким чином, суд встановив що між сторонами наявні неприязні відносини, однак враховуючи зміст позовних вимог, які ґрунтуються на судженнях відповідача, а також обов`язковість розпорядження органу опіки та піклування для виконання сторонами, підстав для зміни рішення органу опіки та піклування немає. Беручи до уваги усі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов висновку, що достатніх доказів на підтвердження існування будь-яких перешкод у вихованні та спілкування з дитиною позивачем не надано. На переконання суду, звернення до суду фактично пов`язане з незгодою батька з щоденним розпорядком дня дитини, який склався в залежності від її потреб, інтересів та відповідних можливостей обох батьків. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд прийшов до висновку, що первісні позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження, тому у задоволенні позову суд відмовив в повному обсязі. Також, суд вважав, що сторонам необхідно дійти спільної згоди щодо порядку спілкування між собою та дитиною, та, при необхідності звернутися до органу опіки та піклування, і, враховуючи вік та інтереси дитини, за спільною згодою, змінити години побачень, і це відповідатиме інтересами дитини та інтересам батьків, тобто буде справедливим по відношенню, як до малолітньої дитини, так і до її батьків. Дотримуючись такої рівноваги, особлива увага повинна бути націлена насамперед до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, обставини, які суд вважав встановленими - не доведені.

20.07.2018 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Пустомитівська районна державна адміністрація Львівської області як орган опіки та піклування, правонаступником якої є Виконавчий комітет Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області, в якому ,уточнивши свої позовні вимоги, просив:

- зобов`язати відповідача, ОСОБА_2 , не чинити перешкоди позивачу у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження НОМЕР_2 ;

- визначити наступні способи участі позивача у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особисте спілкування:

?систематичні побачення з сином, поза межами місця проживання ОСОБА_2 та без її присутності на нетривалий час: у 1-шу та 3-тю та 5-ту суботу місяця 2-3 години (19:00-21:00) та у 1-шу та 3-тю та 5-ту неділю місяця - 5-6 годин (14:00-20:00), а також з ночівлею із суботи на неділю після досягнення дитиною п`ятирічного віку (кожні перші та треті та п`яті суботи та неділі із 19:00 год. у суботу та до 20:00 год. у неділю);

?в день народження сина ОСОБА_3 , з 18:00 до 21:00, поза межами місця проживання ОСОБА_2 та без її присутності;

?після досягнення дитиною п`ятирічного віку в іменини та у дні народження родичів ОСОБА_3 (його батька, дідуся та бабусі) з 19.00 год. до 21.00 год., поза межами місця проживання ОСОБА_2 та за попереднім попередженням матері дитини та без її присутності;

?спільний відпочинок: після досягнення дитиною п`ятирічного віку у першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком без присутності матері (строком на 45 днів), періоди можуть бути поміняні місцями за 30 днів до початку літніх канікул за письмовою домовленістю між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

?забирати зі садка та зі школи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без присутності ОСОБА_2 за попереднім попередженням матері дитини та без її присутності;

?необмежене спілкування зі сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином;

?кожного Різдва в перший або другий день свят та кожного Великодня (Паска) в перший або другий день свят (за письмовою домовленістю між матір`ю та батьком дитини ОСОБА_3 ), в тому числі з ночівлею, після досягнення дитиною п`яти років;

- призначити місцем передачі сина ОСОБА_3 від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 : біля входу (брами) на подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідача ставити до відома ОСОБА_1 про виїзд матері - ОСОБА_2 з сином - ОСОБА_3 за межі області та погоджувати ці поїздки із ним у письмовій формі та із його письмовою відповіддю;

- зобов`язати відповідача ставити до відома ОСОБА_1 про початок хвороби чи простуди чи інших проблем із здоров`ям у сина ОСОБА_3 (або введення йому щеплень чи вакцин) та погоджувати з позивачем методи і засоби лікування (або введення йому щеплень чи вакцин) у письмовій формі та із письмовою відповіддю позивача.

В обґрунтування позову зазначив, що 19 серпня 2015 року між сторонами, було зареєстровано шлюб, в якому народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через різні погляди на життя та неодноразові суперечки між позивачем та батьками ОСОБА_2 , сторони перестали проживати разом у відповідача вдома за адресою АДРЕСА_2 , а бажання жити та виховувати дитину разом у домі позивача або ж в орендованому будинку у ОСОБА_2 не було. Відповідач звернулась з позовом до Пустомитівського районного суду Львівської області про розірвання шлюбу, яке судом було задоволено. З моменту розлучення у сторін почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідачки та осіб, які прожирають разом із сином, стосовно неможливості нормального спілкування позивача з сином. Незважаючи на те, що позивач проживає окремо він завжди цікавиться здоров`ям, життям та потребами сина. Постійно допомагає фінансово, перераховує кошти на утримання дитини, про що свідчать квитанції з банку про грошові перекази. Після того, як сторони почали проживати окремо, відповідачка систематично чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною: забороняє побачення, переносить заплановані зустрічі, не дає бачитись дитині з батьками позивача. Така поведінка зі сторони відповідач змусила звернутися позивача в службу у справах дітей в Пустомитівській районній державній адміністрації Львівської області із заявою про встановлення йому способу участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 . 01 червня 2017 року Пустомитівською районною державною адміністрацією було видане розпорядження № 373 «Про встановлення гр. ОСОБА_1 способу участі у виховання малолітнього сина ОСОБА_3 ». Однак, цього розпорядження відповідачка не виконує і надалі чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з сином. Більше того батьки відповідачки повністю потурають їй та вчиняють всіх дій аби не допустити батька до сина. Всі намагання позивача, з моменту розлучення, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає позивачу, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які він не моженормально зустрічатися з сином. Весь цей час позивач намагається налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймати участь у його вихованні, утриманні, розвитку його здібностей та забезпечувати його всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Його права як батька сьогодні є порушеними. Позивач неодноразово пробував мирно врегулювати конфлікт, однак жодного результату це не принесло результату. Здійснював виклики поліції з метою проведення профілактичної роботи з відповідачкою, однак і це нічого не дало, оскільки відповідачка не йшла на поступки та вподальшому вчиняє перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_12 . Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, позивач був вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою. Дитині доводилося бачити різні неприємні ситуації, ініціаторами яких були відповідач та батьки відповідача. Допускати виникненню таких ситуацій є неприпустимим, оскільки такі непорозуміння повинні вирішуватися за відсутності дитини. Відповідач є учасником антитерористичної операції, позитивно характеризуюсь з місця проживання, працює на ТОВ «Нова Пошта», жодних шкідливих звичок не має. Як свідомий громадянин, він розуміє свій батьківський обов`язок приймати участь у вихованні дитини, а як людина, яка має почуття, він має дуже велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з ним, віддаючи своє тепло і батьківську любов. Як люблячий батько, позивач відповідно до моральних засад суспільства та у відповідності до чинного законодавства, має з відповідачем рівні права щодо сина, якими нехтує відповідач, порушуючи їх. Позивач зазначає, що має першочергове право перед іншими особами, на виховання, утримання, догляд за сином, однак позивача перешкоджає у реалізації його прав щодо дитини, не повідомляє про обставини його справ, в той час коли позивач, через перешкоджання відповідача у побаченні зі сином, не знаючи місця перебування та знаходження сина, фактично позбавлений також права побачитись із ним, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду із даною позовною заявою, яку просить задоволити.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року клопотання представниці відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - задоволено. Залучено Виконавчий комітет Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області, як орган опіки та піклування, як правонаступника третьої особи Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від нього.

Із змісту Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року вбачається таке.

У змісту преамбули вбачається, що держави учасниці Конвенції визнають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Ч.1 ст. 3 Конвенції вказує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Ч.1 ст. 7 цього ж акту передбачено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно ч.1 ст. 8 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.

Ч.1 ст. 9 ж передбачає, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Ст. 16 вказує, що жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання.

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України:

1. Сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

2. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками.

3. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства.

4. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя.

5. Учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками.

6. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

7. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

8. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

9. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

10. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 19 СК України:

1. У випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.

2. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

3. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.

У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.

4. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

5. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

6. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

За ст. 141 цього ж Кодексу, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Крім цього, відповідно до ст.ст. 150-153 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Також, згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Також за ст. 157 СК України:

1. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

2. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

3. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

4. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

5. Той із батьків, з ким за рішенням суду проживає дитина, самостійно вирішує питання щодо тимчасового виїзду дитини за межі України з метою лікування, навчання дитини за кордоном, відпочинку, за наявності довідки, виданої органом державної виконавчої служби, про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби у порядку, встановленому законом.

Також, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

2. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини (ст. 158 СК України).

Стаття ж 159 Кодексу вказує, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

2. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

3. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

4. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

5. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров`я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов`язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці.

Зважаючи на вказані вимоги закону питання участі у спілкуванні та вихованні дитини одного із батьків, який проживає окремо потребує скрупульозного, детального з`ясування, вивчення та поспішність, непослідовність та неповнота з`ясування істотних обставин у вирішенні вказаного питання слід вважати суперечить вказаним вимогам закону.

Як вбачається із наведеного питання участі у спілкуванні та вихованні дитини одного із батьків, який проживає окремо може бути вирішено кількома позасудовими способами, спроби вирішення вказаного питання, за якими слід вважати попередніми та дуже важливими етапами вирішення вказаного питання, сам спосіб вирішення якого, зважаючи на специфічність стосунків між батьками, що проживають окремо та дитиною, що проживає із одним із них, має істотне, якщо не вирішальне значення у вирішенні даного питання.

Поспішність у вирішенні цього питання, штучне провокування спору та відстоювання виключно особистих інтересів одним із батьків у вирішенні даного питання має виключено негативні наслідки у взаємостосунках між згаданим колом осіб та навіть у випадку задоволення позову одного із них може призвести до непоправних наслідків для стосунків батьків і дитини, фактичної неможливості спілкування одного з них з дитиною, зокрема, до провокування дитини до неналежної поведінки щодо іншого із батьків, унеможливлення тим з батьків з ким проживає дитина виконання рішення суду у такій категорії спорів, що фактично у примусовому порядку виконано бути не може. Вказане, в свою чергу, негативно позначається на вихованні дитини, яка не має повноцінного спілкування з обома батьками, або ще гірше при провокуванні дитини до негативної поведінки до того з батьків, який проживає окремо у неї може сформуватися негативне, викривлене ставлення до іншого з батьків, як особи; негативне ставлення до інших членів родини іншого з батьків, тощо, що відповідно не може не впливати негативно на розвиток та формування дитини як особистості.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, який рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 червня 2018 року розірвано.

У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 01 липня 2016 року.

Копією довідки Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 06 вересня 2018 року № 3222 підтверджується, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає та зареєстрована з матір`ю, ОСОБА_2 , 1993 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 .

Розпорядженням Пустомитівської районної державної адміністрації від 01 червня 2017 року № 373 встановлено ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в присутності ОСОБА_2 поза межами господарського двору проживання дитини, а саме: щосуботи з 17.00 год. до 19.00 год.; в першу і третю неділю місяця з 12.00 год. до 18.00 год.; всі державні та релігійні свята, визначені як вихідні дні, іменини та дні народження дитини, батьків чи інших родичів - за домовленістю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зобов`язано ОСОБА_2 не створювати перешкод у спілкуванні та побаченні батька з сином.

Оскільки відповідачка не виконувала вищевказане розпорядження та продовжувала чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Встановлено, що звертаючись до суду з позовом про визначення способу участі у спілкуванні та вихованні сина, ОСОБА_1 просить визначити таку участь не лише шляхом зустрічей, а й можливості спільного відпочинку, проведення канікул, свят, телефонного, поштового, електронного спілкування та іншого способу зв`язку, тощо, що не було предметом розгляду Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки і піклування.

Позов ОСОБА_1 містить значно більші вимоги щодо способів участі у вихованні дитини, ніж ті, що були предметом розгляду відповідно до розпорядженням Пустомитівської районної державної адміністрації від 01 червня 2017 року № 373, оскільки орган опіки та піклування розглянув лише заяву ОСОБА_1 про участь у вихованні сина шляхом щотижневих зустрічей та зустрічей у святкові дні. Інші способи участі у вихованні, на яких наголошував позивач, Пустомитівською районною державною адміністрацією як органом опіки та піклування, не обговорювались і доцільність їх застосування не перевірялась.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач 03.07.2018 року звертався із заявами до органу опіки і піклування Пустомитівської районної державної адміністрації щодо вжиття всіх необхідних заходів для запобігання порушення матір`ю його права на зустрічі із своєю дитиною та зобов`язати матір дитини виконувати розпорядження від 01.06.2017 року № 373. Оскільки відповідач залишає дитину без відома батька на свою прабабу, яка є похилого віку, змінила місце проживання своє та дитини без відома батька, чим чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною та завдала йому значної шкоди немайнового характеру.

Розглянувши такі заяви, третя особа надала відповідь, в якій зазначила, що іноді ОСОБА_2 залишає малолітнього сина ОСОБА_5 разом з своєю матір`ю ОСОБА_13 або бабцею ОСОБА_7 , які здатні забезпечити належний догляд на час її відсутності, оскільки відповідач ходить на роботу.

На неодноразові заяві позивача до органу опіки та піклування щодо невиконання відповідачем розпорядження від 01.06.2017 року № 373 було надано відповіді щодо проведення розмов з відповідачем та з`ясовано обставини зазначені у заявах ОСОБА_3 , щодо яких ОСОБА_2 були надані обґрунтовані пояснення, що стверджено представником третьої особи в ході судового розгляду.

Позивач в обґрунтування перешкоди у його спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні покликається на його зверненням до органів Національної поліції, а саме на копії протоколів Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області про прийняття від ОСОБА_1 заяв про вчинення кримінального правопорушення від 16.09.2018 року, 02.9.20018 року, 27.05.2018 року, з яких вбачається, що позивач неодноразово звертався до органів внутрішніх справ з письмовими заявами про невиконання відповідачем рішення органу опіки та піклування щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо.

Крім цього, згідно висновку виконавчого комітету Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області як органу опіки та піклування про визначення способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 №1360-23 від 21.06.2023 року, що був наданий на виконання ухвали Львівського апеляційного суду від 22.02.2022 року, виконавчий комітет вважає за доцільне визначити наступний порядок способу участі ОСОБА_3 у вихованні його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- систематичні побачення з сином ОСОБА_3 поза межами місця проживання ОСОБА_2 за завчасним попередженням матері дитини на нетривалий час у будні дні: середа - 2 години (із 18:00 год. - 20.00год), у другу та четверту суботу місяця - 2 години (із 17:00 год. - 19.00год), у другу та четверту неділю місяця - 3 години (із 13:00 год. - 16.00год), а також з ночівлею за місцем проживання батька та за згодою дитинит ОСОБА_3

- в день народження сина ОСОБА_3 та його іменини, у дні народження родичів ОСОБА_1 (дідуся, бабусі, дитини) з 12:00 до 15:00, поза межами місця проживання ОСОБА_2 та за завчасним попередженням матері дитини (години можуть коригуватися за згодою сторін);

- спільний відпочинок: під час літніх канікул ОСОБА_3 дитина проводить з батьком у червні 15 днів та у серпні 15 днів за бажанням самої дитини та домовленістю між батьками;

- необмежене спілкування із сином ОСОБА_3 особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином;

- кожного Різдва та кожного Великодня (Паска) в перший або другий день свят (за домовленістю матері та батька дитини), в тому числі з ночівлею (за бажанням дитини);

- в день побачення ОСОБА_1 з сином забирати його з дому, навчального закладу особисто за попереднім погодженням матері дитини - ОСОБА_2 ;

- ОСОБА_2 завчасно ставити до відома ОСОБА_1 про виїзд її з сином ОСОБА_3 за межі області;

- ОСОБА_2 ставити до відома батька дитини ОСОБА_1 про хвороби чи інші проблем зі здоров`ям у їхнього сина ОСОБА_3 або введення йому щеплень чи вакцин;

Визначений порядок способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні його малолітньої дитини ОСОБА_3 перші три місяці проводити у присутності матері дитини - ОСОБА_2 поза межами її місця проживанння.

Рекомендовано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернутися до дитячого психолога для встановлення та покращення контакту дитини ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 .

Окрім цього, з наведеного, вбачається, що між сторонами у справі наявні неприязні відносини.

Так, вказана спірність, подекуди конфліктність між сторонами у питанні участі позивача у спілкуванні з дитиною та її вихованні; відсутність компромісу; різні позиції з цього питання; невиконання рішення органу опіки та піклування відповідачкою; фактичне заперечення відповідачкою бажання батька на використання його варіанту участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею; ненадання йому можливості реалізації його бажань стосовно участі у спілкуванні з дитиною (що частково можливо і викликано занадто амбітними планами батька, які не завжди могли узгоджуватися з інтересами матері), тощо - свідчать про перешкоди, що чинить відповідачка ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з їх спільним сином. Такі перешкоди слід вважати полягають у ненаданні можливості спілкування та участі у вихованні дитини.

Зважаючи на наведені вище норми закону та обставини, про які йшлося такі перешкоди слід усунути та надати позивачу можливість спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні з врахуванням певних обмежень, враховуючи, потреби дитина сторін та обох батьків, їх ставлення до дитини, те, що дитина тривалий час не мала можливості спілкування з батьком, та інші обставини, що мають істотне значення.

Так, враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, режим дня, щоденні інтереси малолітньої дитини, необхідність забезпечення звичного ритму життя дитини, думку обох сторін, а також наявні у матеріалах справи висновки органу опіки, те, що на даний час обставини змінилися що стосується ставлення дитини до її батька, а саме, те, що дитині фактично потрібен певний час для налагодження стосунків з батьком, які слід вважати були майже втрачені через значний період не спілкування, те, що дитина не взмозі буде налагодити стосунки з батьком без участі матері, - колегія суддів вважає що позов є частково підставним.

Так, колегія суддів вважає за доцільне зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом визначення таких способів участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 :

- систематичні побачення з сином ОСОБА_3 поза межами місця проживання ОСОБА_2 за завчасним попередженням матері дитини у 2 та 4 вихідні (суботу та неділю) місяця з 15 год. 00 хв. суботи по 11 год. 00 хв. неділі місяця (з ночівлею);

- в день народження сина ОСОБА_3 , з 12 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв., поза межами місця проживання ОСОБА_2 та за завчасним попередженням матері;

- спільний відпочинок: під час літніх канікул ОСОБА_3 15 днів - в червні, 15 днів - в серпні щороку почергово;

- необмежене спілкування із сином ОСОБА_3 особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином;

- побачення на Різдво та Великдень щороку почергово з 13 год. 00 хв. відповідного свята до 11 год. 00 хв. ранку наступного дня (з ночівлею);

- в день побачення ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 можливість забирати його з дому, навчального закладу, з іншого місця перебування особисто за попереднім погодженням матері дитини - ОСОБА_2 ;

- у випадку, якщо у дні відвідувань ОСОБА_1 сина є виїзд матері - ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 за межі області - мати повинна ставити про цей факт до відома позивача ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_2 ставити до відома батька дитини ОСОБА_1 про хвороби чи інші проблем зі здоров`ям у їхнього сина ОСОБА_3 або введення йому щеплень чи вакцин.

Визначений порядок способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні його малолітньої дитини ОСОБА_3 перші три місяці проводити у присутності матері дитини - ОСОБА_2 поза межами її місця проживання.

У задоволенні решти позову слід відмовити.

Враховуючи вказане, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 червня 2019 року та додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2020 року слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково у спосіб, про який йшлося вище. В задоволенні решти позву слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 червня 2019 року та додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2020 року - скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Пустомитівська районна державна адміністрація Львівської області як орган опіки та піклування, правонаступником якої є Виконавчий комітет Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області, як орган опіки та піклування про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від нього - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом визначення таких способів участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 :

- систематичні побачення з сином ОСОБА_3 поза межами місця проживання ОСОБА_2 за завчасним попередженням матері дитини у 2 та 4 вихідні (суботу та неділю) місяця з 15 год. 00 хв. суботи по 11 год. 00 хв. неділі місяця (з ночівлею);

- в день народження сина ОСОБА_3 , з 12 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв., поза межами місця проживання ОСОБА_2 та за завчасним попередженням матері;

- спільний відпочинок: під час літніх канікул ОСОБА_3 15 днів - в червні, 15 днів - в серпні щороку почергово;

- необмежене спілкування із сином ОСОБА_3 особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином;

- побачення на Різдво та Великдень щороку почергово з 13 год. 00 хв. відповідного свята до 11 год. 00 хв. ранку наступного дня (з ночівлею);

- в день побачення ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 можливість забирати його з дому, навчального закладу, з іншого місця перебування особисто за попереднім погодженням матері дитини - ОСОБА_2 ;

- у випадку, якщо у дні відвідувань ОСОБА_1 сина є виїзд матері - ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 за межі області - мати повинна ставити про цей факт до відома позивача ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_2 ставити до відома батька дитини ОСОБА_1 про хвороби чи інші проблем зі здоров`ям у їхнього сина ОСОБА_3 або введення йому щеплень чи вакцин.

Визначений порядок способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні його малолітньої дитини ОСОБА_3 перші три місяці проводити у присутності матері дитини - ОСОБА_2 поза межами її місця проживання.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 березня 2024 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра