Справа №735/542/24р.
Провадження по справі 2/735/177/2024р.

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 травня 2024 року смт. Короп

Коропський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Грушко О.П.

при секретарі - Хілько Н.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства „Ідея Банк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

АТ „Ідея Банк звернулось до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 вказуючи на те, що 17.02.2021 року між АТ „Ідея Банк та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту та страхування № Е07.00611.007602735. Однак відповідач порушив умови кредитного договору і має станом на 08.03.2024 року заборгованість в сумі 102578,36 грн., яка складається з: заборгованість за простроченим боргом 53881,90 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 9,82 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту 48686,64 грн. А тому позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 102578,36 грн. та сплачений по цьому позову судовий збір в сумі 3028,00 грн.

В судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу у спрощеному порядку, проти заочного рішення не заперечує.

В судовому засіданні представник відповідача позов визнав частково. Підтримав відзив на позов. Пояснив, що його довіритель визнає заборгованість по тілу кредиту та по процентам. Повністю не визнає заборгованості по обслуговуванню кредиту, вважаючи її незаконно нарахованою, а умови кредитного договору в цій частині недійсними. Також, при стягненні заборгованості просить врахувати те, що відповідач сплатив частину заборгованості. Вказану суму необхідно врахувати як погашення тіла кредиту та процентів. Також, просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу пропорційно до суми відхилених позовних вимог.

Даний позов зареєстровано в суді 09.04.2024 року. Згідно ухвали Коропського районного суду Чернігівської області від 22.04.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 14.30 годин, 14 травня 2024 року. 15.04.2024 року о 8-30 год., тобто вже після оголошення судового рішення, на електронну адресу суду надійшла заява позивача про відкладення розгляду справи для надання відповіді на відзив.

Дослідивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

17.02.2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № Е07.00611.007602735 на суму 59815,00 грн. терміном на 60 місяців (а.с. 16-17). Позичальник зобов`язався повертати кредит щомісячними платежами. Слід зазначити, що відповідно до умов договору, відповідач фактично отримав 50690,68 грн., а 9124,32 грн. з суми кредиту було відразу перераховано страховій компанії, як страховий внесок. Крім того, згідно умов договору, за користування кредитом позичальник сплачує: проценти 0,01% річних; плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячними платежами, визначеними у паспорті споживчого кредиту на загальну суму 121639,19 грн. (а.с. 16).

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, відповідач має заборгованість в сумі 102578,36 грн., яка складається з: прострочений борг 53881,90 грн.; прострочені проценти 9,82 грн.; прострочена плата за обслуговування кредиту 48686,36 грн. (а.с. 19-21).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України: Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України: За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідач разом з відзивом надав суду власний розрахунок заборгованості (а.с. 44), з яким погоджується суд з наступних підстав.

Згідно п. 5.1 Кредитного договору: під час користування Кредитом Банк надає Позичальнику послуги зі щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата відповідно до п. 5 Додатку 1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості».

Також, суд звертає увагу на те, що загальна сума Плати за обслуговування кредитної заборгованості, яку Позичальник має сплатити Кредитору згідно Паспорту споживчого кредиту складає 121639,19 грн., тобто 203% тіла кредиту. Тобто, в рахунок оплати за обслуговування кредитної заборгованості позичальник має повернути банку вдвічі більше від отриманого тіла кредиту. Вказана оплата передбачена незалежно від того, чи здійснює банк будь-які послуги чи ні. Отже, оплата за обслуговування передбачена навіть у ті місяці, коли Клієнт не проводить жодних операцій по рахунку.

Верховний Суд у своїй Постанові від 01 лютого 2023 року справа № 199/7014/20 провадження № 61-17825св21 зробив наступні висновки. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону № 1023-XII продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

В пункті 1.2 кредитного договору щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) визначена в розмірі 1,99 % від суми кредиту.

Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в розділі 4 «Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки» кредитного договору (колонка 8 графіку). Щомісячний розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування складає 3064,60 грн, а її загальний розмір (за весь період користування кредитом) 147100,80 грн.

Однак, встановивши у кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 1,99 % від суми кредиту, що складає 3064,60 грн щомісячно, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику, а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими.

При цьому згідно з графіком платежів і розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки загальний розмір плати за розрахунково-касове обслуговування (147100,80 грн) наближений до розміру кредиту, отриманого для власних потреб (154000 грн), що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним.

У справі, яка переглядається, Банк не було позбавлено можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Разом з тим наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг з розрахунково-касового обслуговування, за які банком встановлена комісія.

Тому в контексті обставин цієї справи, предмета та підстав зустрічного позову, а також характеру спірних правовідносин, судам належало визнати недійсними оспорювані умови кредитного договору відповідно до положень статей 203, 215 ЦК України, статті 18 Закону № 1023-XII.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 766/8096/20 (провадження № 61-15716св20).

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 зазначила наступне: «Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»

Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обгрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обгрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення».

Таким чином, суд приходить до висновку, що умови кредитного договору про оплату за обслуговування кредитної заборгованості відповідачем на користь позивача є несправедливими, і в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Згідно з Розрахунком заборгованості, наданого позивачем, відповідач сплатив частину заборгованості в сумі 37379,98 грн.

Стороною відповідача суду надано власний розрахунок заборгованості, з якого виключено таку складову, як «Оплата за обслуговування кредитної заборгованості». Також, представник відповідача надав суду документи, підтверджуючі кваліфікацію для складання розрахунків (а.с. 45).

Оскільки суд визнає умови договору стосовно оплати за обслуговування кредитної заборгованості несправедливими, у позові у цій частині відмовляє, то суд приймає розрахунок заборгованості, поданий стороною відповідача як доказ (а.с. 44), та відхиляє розрахунок заборгованості, поданий позивачем (а.с. 19-21). А тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в сумі 22440,54 грн. та заборгованість по процентам в сумі 8,64 грн.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України: Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у сумі 662,53 грн.

Стороною відповідача суду надано підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн. (а.с. 46-52). Зазначені витрати підлягають стягненню з позивача пропорційно до відхилених позовних вимог у сумі 11718 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 15, 526, 530, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства „Ідея Банк (м.Львів, вул.Валова, 11, ) заборгованість за кредитним договором, а саме: заборгованість за основним боргом (тілом кредиту) 22440,54 (двадцять дві тисячі чотириста сорок) гривень 54 копійки; заборгованість по процентам 8 (вісім) гривень 64 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства „Ідея Банк (м.Львів, вул.Валова, 11, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 662,53 (шістсот шістдесят дві) гривні 53 копійки.

Стягнути з Акціонерного товариства „Ідея Банк (м.Львів, вул.Валова, 11, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 11718,00 (одинадцять тисяч сімсот вісімнадцять) гривень.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду в повному обсязі виготовлено 21 травня 2024 року.

Суддя: О. П. Грушко