Справа № 468/251/24
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

(про повернення заяви)

06.03.2024 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Муругов В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,

В С Т А Н О В И В:

09.02.2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.02.2024 року дана заява в зв`язку з її недоліками та невідповідністю вимогам ст. 175, 177 ЦПК України була залишена без руху і наданий позивачу десятиденний строк для виправлення вказаних в ухвалі недоліків, який відраховується з дня отримання копії ухвали про залишення заяви без руху.

Відповідно до даної ухвали позивач в супереч положенням ч.4 ст. 177 ЦПК України не долучив до позовної заяви докази сплати судового збору в сумі 3028 грн за вимогу про стягнення моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності та ділової репутації. При цьому позивачу було відмовлено в задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору за вказану позовну вимогу.

Крім того позивач в супереч вимогам 177 ЦПК України не долучив копії електронних доказів для відповідача, заявив неконкретизовану позовну вимогу, яка не містила повного тексту інформації, яку позивач вважає недостовірною, також деякі частини позовної заяви не були викладені державною мовою.

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху була отримана позивачем особисто під підпис 20.02.2024 року.

За такого, описані в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки мали бути усунені до 01.03.2024 року включно.

27.02.2024 року від позивача на виконання вимог ухвали надійшли оновлена позовна заява, викладена державною мовою та з конкретизованими позовними вимогами щодо тексту інформації, яку позивач вважає недостовірною, також були долучені диски з екземпляром електронних доказів для відповідача.

Проте у визначений судом строк позивач не надав докази сплати судового збору в сумі 3028 грн за вимогу про стягнення моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності та ділової репутації.

Замість цього позивач повторно заявив клопотання про звільнення його від сплати судового збору в частині вказаних позовних вимог, оскільки він є членом малозабезпеченої родини та перебуває у скрутному матеріальному становищі, крім того вважає Закон України «Про судовий збір» неконституційним, а ухвалу судді про залишення без руху позовної заяви через несплату судового збору примушуванням до виконання цивільно-правових зобов`язань.

За загальним правилом при зверненні до суду з відповідним позовом позивач має сплатити судовий в порядку та розмірах, визначених законом. З врахуванням принципу рівності перед законом звільнення позивача від сплати судового збору можливе у виключних випадках. При цьому звільнення позивача лише у зв`язку з тим, що він відноситься до певної категорії населення (пенсіонерів, малозабезпечених сімей, багатодітних сімей тощо) є безпідставним, оскільки конкретні категорії позивачів, які безумовно звільняються від сплати судового збору визначаються виключно Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Вказана норма передбачає можливість звільнення від сплати судового збору члена малозабезпеченої сім`ї (п.п. г п.2 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»), але таке звільнення вирішується відповідною ухвалою, яка відповідно до ст. 263 ЦПК України має бути обґрунтованою.

При цьому, основною підставою для звільнення сторони від сплати судового збору є її незадовільний майновий стан, який об`єктивно перешкоджає стороні сплатити визначений законом розмір судового збору, інших (ніж незадовільний майновий стан особи) підстав для звільнення від сплати судових витрат законодавством не визначено.

Крім того відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 року №0940/2276/18 Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним. З аналізу ж статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Суд враховує, що для визначення майнового стану для звільнення позивача від спати судового збору відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» мають бути надані відповідні докази, натомість вбачається, що позивач відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» досяг пенсійного віку та може бути отримувачем пенсії за віком, тому позивач надав неповну інформацію про власні доходи.

Крім того при вирішенні заявленого клопотання про часткове звільнення від сплати судового збору, суд враховує, що, по-перше, вказаний позов не спрямований на захист будь-яких майнових прав чи інтересів малозабезпеченої сім`ї або позивача саме як члена такої малозабезпеченої сім`ї, по-друге, позивач на власний розсуд, не обмежуючись вимогою немайнового характеру про визнання поширеної відповідачкою інформації недостовірною та зобов`язання спростувати її, додатково також заявив вимогу про відшкодування моральної шкоди, за подання якої закон прямо встановив необхідність окремої сплати судового збору, визначивши його мінімальний розмір.

Як слідує з пп.5 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлена ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи, а саме: позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, позовної заяви про відшкодування моральної шкоди - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За такого закон прямо передбачає обов`язок окремої сплати судового збору за вимогу немайнового характеру та за вимогу про відшкодування моральної шкоди в даній категорії спорів з визначенням його мінімального розміру, встановивши при цьому своєрідний процесуальний фільтр, покликаний запобігти зловживанню учасниками спору правом на пред`явлення безпідставних позовів про стягнення моральної шкоди в даній категорії справ або ж штучного необґрунтованого завищення розміру такої моральної шкоди.

Отже, обираючи на власний розсуд один з альтернативних способів захисту, позивач має враховувати положення закону щодо передумов для розгляду судом позову про застосування такого способу захисту, в тому числі щодо обов`язку сплати у визначеному законом розмірі судового збору за подібну позовну вимогу, а значить, обравши один з альтернативних способів захисту порушених особистих немайнових прав або одразу кілька таких способів, позивач несе обов`язок виконання визначених законом передумов для розгляду такого позову, в тому числі і щодо необхідності сплати визначеної для такої вимоги мінімального розміру судового збору, який відповідно до закону має бути сплачений при поданні позову.

Також обов`язок сплати позивачем визначеного відповідними ставками судового збору прямо передбачений законом, а саме ст. 133, 177 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір» та не має очевидних суперечностей в цьому положенням Конституції України.

Крім того обов`язок позивача сплатити при зверненні до суду визначений законом судовий збір жодним чином не ставить його в завідомо гірші умови порівняно з відповідачем, оскільки відповідно до ст. 141 ЦПК України за результатами розгляду справи понесені сторонами судові витрати розподіляються між ними в залежності від результатів розгляду.

Також звернення особи до суду з відповідною позовною заявою не зумовлює виникнення між нею та судом будь-яких цивільно-правових відносин чи цивільних зобов`язань, тому залишення позовної заяви без руху відповідно до ст. 185 ЦПК України ґрунтується на процесуальному законі та не є будь-яким видом примушування позивача до виконання цивільно-правових зобов`язань.

Комплекс вказаних обставин не дає судді достатніх підстав для задоволення повторного клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди, що зобов`язує суддю відмовити позивачу в задоволенні клопотання про його звільнення від сплати судового збору в цій частині.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За такого у встановлений строк позивач судовий збір за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, завданої приниженням честі, гідності та ділової репутації, не сплатив та докази такої сплати суду не надав, тобто описані в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки та невідповідності ст. 177 ЦПК України не були усунуті в тій мірі, яка б відповідно до положень ст. 177 ЦПК України дала змогу суду відкрити провадження у справі, а тому відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації вважається неподаною і підлягає поверненню.

На підставі викладеного та керуючись стст. 185, 260 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні повторного клопотання про часткове звільнення від сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації - вважати неподаною і повернути позивачу відповідно до ст. 185 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: