Справа № 466/965/24
Провадження № 2/466/1072/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Репети К.М.,

справа 466/965/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Сєвєродонецький відділ державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

за участю представника позивача адвокатки Данілова А.А.,

представника відповідача адвокатки Кіслова О.О.,

в с т а н о в и в:

29.01.2024 адвокат Данілова Анна Андріївна в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , третя особа Сєвєродонецький відділ державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , юр.адреса: 51922, Дніпропетровська обл., м.Кам`янське, вул. Звенигородська, 13, в якій просить суд ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 27 723,06 грн. (двадцять сім тисяч сімсот двадцять три гривні 06 копійок). Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 4 000,00 (чотири тисячі гривень нуль копійок) грн. витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначає, що 31 січня 2019 року Шевченківським районним судом м.Львова ухвалено рішення по справі № 466/9553/18 про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Сторони спору мають спільну неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження. Після розірвання шлюбу, донька ОСОБА_4 , проживає з позивачем та знаходиться на повному утриманні матері. Відповідно до виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Львова від 04.03.2020 по справі № 466/2783/19, збільшено розмір аліментів, який призначено на підставі судового наказу Шевченківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2018 року (справа №466/814/18), та стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 03 квітня 2019 року, до досягнення дитиною повноліття.

03.07.2020 року старшим державним виконавцем Бондаренко Т.Г. Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) відкрито виконавче провадження № 62445966. ОСОБА_2 зазначене рішення не виконує належним чином та не сплачує аліменти. У зв`язку з цим заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.11.2022 по 01.01.2024 за ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 91 094,82 грн. (дев`яносто одна тисяча дев`яносто чотири гривні 82 копійки).

05.01.2024 відповідачем було надіслано кошти в розмірі 40 882,60 грн. (сорок тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні 60 копійок) для часткового покриття заборгованості.

Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 30.09.2023р. становить 50 212, 22 грн. (п`ятдесят тисяч двісті дванадцять гривень 22 копійки).

Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів. Вирішити питання судових витрат.

19.02.2024 відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначає, що позов безпідставний та необґрунтований. Вказує на те, що він погасив заборгованість по сплаті аліментів та на даний час з середини вересня 2023 року є безробітним. Вважає, що позивач свідомо приховує реальні суми отримання нею аліментів, тим самим створює передумови для стягнення пені. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

23.02.2024 адвокат Данілова А.А. подала письмову відповідь на відзив у якому зазначила, що наявність боргу станом на грудень 2023 року у розмірі 95 344,32 грн. свідчить про наявність умислу та вини у бездіяльності відповідача. Просить не враховувати думки та факти наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву та задоволити позов в повному обсязі.

Ухвалою від 02.02.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи вирішив проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Данілова А.А. позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Представник відповідача адвокат Кіслова О.О. в судовому засідання заперечила щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи Сєвєродонецького відділу державної виконавчої служби у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не прибув, причин неприбуття суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання ними подано не було, письмових пояснень на позовну заяву від третьої особи не надходило.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ч.3 ст.12 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив такі обставини справи.

31 січня 2019 року Шевченківським районним судом м.Львова ухвалено рішення по справі № 466/9553/18 про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Після чого як вбачається з копії свідоцтва про зміну імені, виданого 16.06.2018 року Шевченківським районним у м.Львові відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №41, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 змінила ім`я на ОСОБА_3 (арк.спр.7).

Сторони спору мають спільну неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області 14 вересня 2017 року (арк.спр.11).

Після розірвання шлюбу, донька ОСОБА_4 , проживає із позивачем та знаходиться на повному утриманні матері.

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 04.03.2020 року збільшено розмір аліментів, який призначений на підставі судового наказу Шевченківського районного суду м. Львова від 05 лютого 2018 року (справа №466/814/18), та вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 03 квітня 2019 року, до досягнення дитиною повноліття. У справі № 466/2783/19 видано виконавчий лист.

03.07.2020 року старшим державним виконавцем Бондаренко Т.Г. Сєвєродонецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) відкрито виконавче провадження № 62445966, що стверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження.

ОСОБА_2 зазначене рішення не виконував належним чином та не сплачував аліменти. У зв`язку з цим заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.11.2022 по 01.01.2024 за ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становила у розмірі 91 094,82 грн. (дев`яносто одна тисяча дев`яносто чотири гривні 82 копійки).

05.01.2024 відповідачем було сплачено кошти в розмірі 40 882,60 грн. (сорок тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні 60 копійок) для часткового покриття заборгованості.

Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 30.09.2023р. становила 50 212,22 грн. (п`ятдесят тисяч двісті дванадцять гривень 22 копійки).

Під час розгляду справи, а саме 01.02.2024 Відповідач додатково погасив заборгованість та сплатив Позивачеві кошти в сумі 65212,22 грн. (арк.спр. 56).

Як зазначає Відповідач та його представник, такої заборгованості в сумі 65212,22 грн. не існувало, оскільки 11.09.2022 року ним наперед було перераховано Позивачеві аліменти в розмірі 50 000 грн. (арк.спр.51). Однак, в призначенні платежу зазначено не сплата аліментів, а переказ власних коштів. Факт отримання 11.09.2022 року зазначених коштів в судовому засіданні визнали представники сторін.

Станом на 15.03.2024 року згідно довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, яку надав Сєверодонецький відділ ДВС у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного МУМЮ у відповідача, заборгованості зі сплати аліментів не має, а навпаки є переплата, яка складає 6 781, 28 грн.

Заборгованість по аліментах виникла з незалежних від відповідача причин та йому не було відомо про наявність заборгованості по аліментам, яка утворилась у зв`язку з тим, що з 02.10.2022 року його було переведено для проходження служби у іншу військову частину. Так як 11.09.2022 року відповідачем були перераховані позивачці кошти у рахунок сплати аліментів у розмірі 50 000,00 грн., він вважав, що у нього переплата по сплаті аліментів. Саме ця сума відповідає сумі заборгованості, за прострочення сплати якої позивач просить стягнути з відповідача пеню.

На підтвердження сплати 11.09.2022 року стягувачу аліментів в сумі 50 000,00 грн., відповідачем державному виконавцю 07.02.204 року була надана платіжна інструкція та подана заява з вимогою зробити розрахунок за виконавчим провадженням з урахуванням цієї суми. Однак державним виконавцем не враховані до розрахунку заборгованості сплачені кошти в рахунок зобов`язань по сплаті аліментів, оскільки призначення таких коштів є інше, а Позивач визнаючи про отримання коштів, не визнає, що це аліменти на майбутнє.

Про наявність заборгованості по аліментах відповідачу стало відомо у листопаді 2023 року після накладення арешту на його рахунки згідно постанови про арешт коштів боржника від 26.09.2023 року сума стягнення складала 40 882,60 грн. Однак зазначена сума була перерахована з його банківського рахунку на рахунок стягувача тільки 05.01.2024 року, про що свідчить платіжна інструкція № 348 (а.с. 49).

Окрім цього відповідач з 30.07.2021 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим повторно 09.02.2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), орган державної реєстрації актів цивільного стану, що видав свідоцтво Основянсько - Слобідський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, актовий запис №2090 (а.с.48). У шлюбі у них народилась дитина, син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який перебуває у нього на утриманні. Крім того з ними проживає і неповнолітня дитина дружини від першого шлюбу, яка перебуває на утриманні дружини, так як аліменти на утримання доньки батько дитини не платить, про що свідчить рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 14.11.2023 року про позбавлення його батьківських прав. Дружина у цей час не працює, так як зайнята доглядом за дитиною до досягнення нею трьох років, тому потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача.

Відповідач також у цей час не працює та не має доходів, так як з 15.09.2023 року звільнився з військової служби, що стверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_4 №306 (а.с. 60). Як вбачається з довідки №507 від 18.03.2024 року відповідач ОСОБА_2 з 29.02.2024 року по теперішній час перебуває на обліку в статусі зареєстро- ваного безробітного у Харківській філії Харківського обласного центру зайнятості (а.с.59).

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Суд встановив, що з моменту, коли відповідачу стало відомо про наявність рішення про стягнення аліментів та відкриття виконавчого провадження, з нього в порядку виконання рішення за місцем роботи проводились нарахування та стягнення аліментів на утримання дитини, заборгованість виникла у зв`язку із зміною місця служби та була погашена одразу після того як відповідачу стало про це відомо та на момент розгляду справи заборгованість відсутня. Сплата аліментів відбувалася шляхом перерахування коштів у січні та лютому 2024 року. Тобто у діях відповідача не вбачається умислу та ухилу від сплати аліментів. Окрім цього, як зазначив відповідач в судовому засіданні він, немає наміру на ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи та поданих доказів, суд дійшов переконання про часткову стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 2 774,00 грн. за вересень 2023 року, т.я. Відповідач 15.09.2023 року був звільнений зі служби та у нього виник обовязок самостійно здійснюати перерахунок коштів Позивачеві на утримання дитини. Як вбачаєься з наведеного вище, до того часу аліменти стягувалися фінансовою службою за місцем служби Відповідача (арк.спр. 56).

Щодо стягнення судових витрат.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як убачається з матеріалів адвокат Данілова А.А. діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №4195, який міститься в матеріалах справи/арк.спр.71/ на підставі договору про надання правової допомоги №16 від 26.07.2023 р.

Згідно поданих протоколу №2 узгодження договірної ціни від 26.01.2024 року, додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №16 від 26.01.2024 р., акту приймання передачі наданих послуг №1 від 03.04.2024 р. /а.с.77/ загальна вартість з надання професійної правової допомоги становить 4 000,00 гривень.

Згідно платіжних інструкцій №567797579.1_00000/с1f5697f-3813-4b9b-a3d8-c9cf8f070a4a від 02.04.2024р. та №549881857.1_00000/23d817fc-dd35-411d-ab31-9fd50c8e5918 від 19.02.2024 ОСОБА_1 оплатила 4 000, 00 грн. за послуги надані на підставі договору про надання правової допомоги №16 від 26.07.2023 року /а.с. 77-78/.

Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.

Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, 10.04.2024 року на електронну адресу суду відповідач ОСОБА_2 направив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, вважаючи розмір витрат в сумі 4 000, 00 грн. значно завищеним та таким, що не відповідає складності справи. При цьому просить врахувати, його фінансовий стан те, що на даний час він безробітний. Вважає достатньою суму на відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 1 000, 00 грн.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності, необхідності та розумності їх розміру).

Жодним чином не заперечуючи права позивача отримати всі види професійної правничої допомоги, а так само не заперечуючи кваліфікацію адвоката, який надав якісні послуги відповідно до замовлення, суд на засадах пропорційності, враховуючи наведене вище та відповідно критеріїв ст. 143 ЦПК України, зокрема, співмірності і розумності, оцінює очікувані понесення позивачем витрати з точки зору мінімально необхідного їх розміру, що підлягає віднесенню на сторону відповідача з покладенням на останнього обов`язку відшкодувати такі витрати, на підставі чого приходить, що витрати у розмірі 4 000,00 гривень не є співмірними та не в повній мірі обгрунтованими. Враховуючи написання позовної заяви, витребування доказів з достуних джерел шляхом запитів через електронну систему, консультації, розмір задоволених позовних вимог, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу 2 000,00 гривень, відповідають критерію розумності їх розміру, з огляду на те, що такі є мінімально необхідними витратами, що підлягають покладенню на відповідача та є неминучими при розгляді справи про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з огляду на складність справи і такий необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1211, 20 грн.

Керуючись ст.3,12,13,77,81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 2 774,00 грн. (дві тисячі сімсот сімдесят чотири гривні 00 копійок) та судові витрати у розмірі 2 000,00 (дві тисячі гривень) витрати на професійну правничу допомогу.

У решті в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлений 20.05.2024 року.

Суддя П. С. Невойт