Справа№938/1670/24
Провадження № 2/938/347/24
УХВАЛА

про повернення заяви

28 листопада 2024 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В.,

розглянувши матеріали

за позовом: ОСОБА_1 ,

до відповідача: ОСОБА_2 ,

про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить:

-розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб, який зареєстровано 20 липня 2019 року у Довгопільській сільській раді Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис №3.

-стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на кожну дитину, починаючи їх стягнення із дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до положень статті 19 ЦПК України , законодавцем визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Спрощене позовне провадження призначене зокрема для розгляду малозначних справ, якими зокрема є справи про розірвання шлюбу.

Відповідно до положень ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Разом з тим, частина друга вказаної норми закону визначає, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.185 ЦПК України, позовна заява про розірвання шлюбу повертається позивачу, якщо така подана під час вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених Сімейним кодексом України.

Як вбачається із матеріалів долучених до позовної заяви, та зазначається самим позивачем у позовній заяві, у неї та відповідача є спільна дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже позовна заява щодо розірвання шлюбу, подана до суду до досягнення дитиною одного року.

Аналіз наведених положень закону свідчить, що позов про розірвання шлюбу може бути поданий до суду одним із подружжя протягом одного року після народження дитини, у випадку, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини.

В позовній заяві позивач посилається на те, що відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення відносно неї домашнього насильства, та вважає, що таким чином вчинив відносно неї дії, які містять ознаки кримінального правопорушення передбаченого.

Однак такі посилання позивача суд оцінює критично.

Відповідно до ст.11 КК України, законодавцем визначено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Натомість, відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Таким чином законодавець однозначно розмежував інститут кримінальної та адміністративної відповідальності.

Так, згідно ст.173-2 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

В той же час, статтею 126-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, а саме умисного систематичного вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Згідно долучених до позовної заяви копій постанов, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 173-2 КУпАП, а саме у вчиненні домашнього насильства відносно своєї дружини. Тобто діянням на які позивач посилається, як на такі, що містять ознаки кримінального правопорушення вчиненого відносно неї відповідачем, вже була надана оцінка судом, та такі кваліфіковані саме як адміністративне правопорушення. Жодних доказів того, що відповідач вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки саме кримінального правопорушення, щодо позивачки чи їх дітей, суду не надано.

Відповідно до ч.5 ст. 185 ЦПК України суддя повертає заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи наведене, оскільки позовна заява про розірвання шлюбу подана до суду до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених ст. 110 Сімейного кодексу України, суд дійшов до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 в частині позовних вимог щодо розірвання укладеного між нею та відповідачем шлюбу, який зареєстровано 20 липня 2019 року у Довгопільській сільській раді Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис №3, слід повернути позивачу.

Керуючись ст.185, 260, 261, 315 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 в частині позовних вимог щодо розірвання укладеного між нею та відповідачем шлюбу, який зареєстровано 20 липня 2019 року у Довгопільській сільській раді Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис №3 -повернути позивачу.

2. Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

3. Направити копії цієї ухвали учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://court.gov.ua/.

Суддя Роман ДЖУС