УХВАЛА

16 травня 2024 року

м. Київ

справа № 523/7796/19

провадження № 61-5873ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 9 921 020 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто солідарно з

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму

боргу у розмірі 9 921 020 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року апеляційну скаргуОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 березня 2020 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25 березня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 березня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто солідарно з

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму

боргу в розмірі 9 921 020 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2021 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики скасовано, ухвалено у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

18 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від

27 лютого 2024 року (повний текст якої складено 19 березня 2024 року) та залишити в силі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків - надання документу на підтвердження сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Заявником вимоги ухвали суду касаційної інстанції виконано.

Підставами касаційного оскарження вказаної постанови апеляційного суду заявник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, посилаючись на те,

що апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6- 3090цс15,

у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 рокуу справі

№ 487/10128/14-ц, від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15, від 26 червня 2019 рокуу справі № 587/430/16-ц, від 04 вересня 2019 рокуу справі

№265/6582/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від

04 грудня 2019 рокуу справі № 917/1739/17, від 30 червня 2020 року у справі

№ 638/18231/15-ц, від 15 червня 2021 рокуу справі №904/5726/19, у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 713/285/2012, від 02 жовтня 2018 рокуу справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 рокуу справі

№917/1307/18, від 06 листопада 2019 рокуу справі №905/2419/18, від 13 лютого 2020 рокуу справі №921/109/19, від 27 травня 2020 рокуу справі № 2-879/13, від 18 червня 2020 рокуу справі №915/940/18, від 27 серпня 2020 рокуу справі

№ 419/2304/18, від 19 травня 2021 рокуу справі № 641/9402/13-ц, від 10 січня 2023 рокуу справі №600/2019/21-а, від 13 грудня 2023 рокуу справі

№ 489/1101/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також вказує, що апеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази та не надав їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду

від 27 лютого 2024 року, після усунення недоліків, відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, а тому касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року.

Витребувати зСуворовського районного суду м. Одеси цивільну справу

№ 523/7796/19.

Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих

до неї документів, роз`яснити право подати у передбаченому процесуальним законом порядку відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 10 червня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович