ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/1235/20 Номер провадження 22-ц/814/240/24Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Чумак О.В.

суддів: Обідіної О.І., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Галушко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 ,

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 серпня 2022 року, ухвалене суддею Куцин В.М. та повний текст якого складений 18 серпня 2022 року,

у справі за позовом ОСОБА_3 до державного реєстратора Заїчинської сільської ради Семенівського району Полтавської області Похилець Юлії Миколаївни, ОСОБА_1 про скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Заїчинської сільської ради Семенівського району Полтавської області Похилець Ю.М., Кібця І.Г. про скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

В обґрунтування позову зазначив, що він є власником частки пайового фонду майна КСП «Ленінський шлях», реорганізованого у СТОВ «Світанок» з часткою, визначеною в розмірі 260822,20 грн.

Йому стало відомо, що за ОСОБА_1 державним реєстратором Заїчинської сільської ради Похилець Ю.М. зареєстровано право власності на об`єкт нерухомості, який входить до пайового фонду КСП «Ленінський шлях», реорганізованого у СТОВ «Світанок», а саме на адмінбудинок, який розташований по АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації вказаної в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставами для державної реєстрації стали: технічний паспорт на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами № НОМЕР_1 , виданий 29 липня 2020 року; свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія та номер: ПО XV № 328625, видане 17 липня 2020 року Шахворостівською сільською радою; акт приймання-передачі нерухомого майна б/н, від 09 квітня 2007 року; довідка №460/02-27, видана Шахворостівською сільською радою.

Вважав, що рішення державного реєстратора ОСОБА_4 про державну реєстрацію права власності на адмінбудинок, розташований в АДРЕСА_1 прийняте незаконно та порушує його права як співвласника пайового фонду КСП «Ленінський шлях».

09 квітня 2007 року були проведені загальні збори власників майнових паїв СТОВ «Шахворостівське».

Відповідно до даного протоколу, ОСОБА_1 передано в оренду ряд об`єктів нерухомості з пайового фонду КСП «Ленінський шлях», в тому числі адмінбудинок, розташований по АДРЕСА_1 .

На підтвердження передачі в оренду ОСОБА_1 приміщення адмінбудинку та інших об`єктів нерухомості 09 квітня 2007 року був складений акт приймання-передачі, який і наданий державному реєстратору ОСОБА_4 для реєстрації права власності.

Співвласники розпайованого майна колективного сільськогосподарського підприємства мають право отримати свій майновий пай лише у вигляді та розмірі, визначеному рішенням зборів співвласників паїв або в порядку виділу своєї частки із спільного майна, шляхом пред`явлення позову до всіх інших співвласників на підставі положень ЦК України та інших норм законодавства, які регулюють відносини між учасниками спільної часткової власності.

Тобто, в результаті реорганізації КСП «Ленінський шлях» у власників майнових сертифікатів виникло право, зокрема на отримання майнового паю у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім`ї і використати його на свій розсуд.

Реалізувати вказане право, члени реорганізованого КСП, могли лише на підставі рішення зборів співвласників.

Виділення майнових паїв мало бути здійснено СТОВ «Світанок», яке є правонаступником КСП «Ленінський шлях».

СТОВ «Шахворостівське» не являлося правонаступником КСП «Ленінський шлях» і загальні збори його учасників, на яких відбулося розпорядження пайовим фондом КСП «Ленінський шлях» взагалі не можуть вважатися легітимними.

Крім цього, рішенням загальних зборів власників майнових паїв СТОВ «Шахворостівське», оформлене протоколом від 09 квітня 2007 року, ПП ОСОБА_1 нерухоме майно передане в оренду, а не виділено у власність, що підтверджує акт прийому-передачі від 09 квітня 2007 року, наданий державному реєстратору.

Враховуючи те, що наказ втратив чинність та на даний час відсутній інший спеціальний нормативно-правовий акт, направлений на врегулювання порядку виділення членам реорганізованого сільськогосподарського підприємства, свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі та акт приймання-передавання майна є підставою для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності.

Таким чином враховуючи Наказ Мінагрополітики України від 14 березня 2001 року за № 62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», обов`язковою умовою для проведення державної реєстрації майна, виділеного в натурі власнику майнового паю, є наявність на свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) відмітки підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою.

Подане ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія та номер: ПО XV № 328625, видане 17 липня 2020 року Шахворостівською сільською радою, не має такої відмітки, оскільки СТОВ «Світанок», яке є правонаступником КСП «Ленінський шлях», припинило свою діяльність, а приміщення спірного адмінбудинку ні ОСОБА_1 , ні будь-якому іншому власнику майнового паю в КСП «Ленінський шлях» в натурі не виділялося.

Вказує, що державний реєстратор ОСОБА_4 незаконно зареєструвала право власності на адмінбудинок, розташований по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Просив скасувати запис про державну реєстрацію права власності №38088972, здійснений державним реєстратором Заїчинської сільської ради Полтавської області Похилець Ю.М. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 53963286 від 09 вересня 2020 року щодо державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення - адмінбудинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Скасовано рішення про державну реєстрацію реєстраційних прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 53963286 від 09 вересня 2020 року, права власності на нежитлове приміщення, Адмінбудинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , на підставі якого здійснено запис про державну реєстрацію права власності №38088972, державним реєстратором Заїчинської сільської ради Полтавської області Похилець Ю.М.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 840 гривень 80 копійок судового збору сплаченого при зверненні до суду.

На вищевказане рішення відповідач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на невідповідність рішення суду нормам процесуального права, постановлене всупереч норм матеріального права, судом неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та є суперечливими.

Зазначає, що в позовній заяві не наведено, а судом першої інстанції не встановлено, в який саме спосіб ОСОБА_1 та державний реєстратор порушили, не визнали чи оспорили права позивача, та які саме. Не доведено, що позивач являвся пайовиком колишнього КСП «Ленінський шлях» та був членом цього підприємства, а його посилання про це у заяві свідка в порядку ст. 93 ЦПК України від 30 березня 2021 року не підтверджені жодним доказом, що не взято до уваги місцевого суду.

Суд не витребував та не дослідив в оригіналах матеріали відповідної реєстраційної справи, які містили всі необхідні документи для вчинення оскаржуваної реєстраційної дії, що повністю спростувало заявлені до нього позовні вимоги.

Оскільки з 28 лютого 2021 року державний реєстратор Похилець Ю.М. звільнена з роботи, не брала участь у справі, до ухвалення рішення, при цьому судом не обговорено питання залучення до участі належного відповідача, представника державного органу, яким проводилась державна реєстрація.

Зазначає, що з втратою чинності наказу № 62 Мінагрополітики України від 14 березня 2001 року на даний час відсутній інший спеціальний нормативно-правовий акт, направлений на врегулювання порядку виділення членам реорганізованого сільськогосподарського підприємства відповідного майна. А лист Державної реєстраційної служби України від 06 червня 2014 року № 9299/05-15-15 не є нормативно-правовим актом.

На ці правовідносини поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІУ, у преамбулі якого йдеться про те, що він регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Вказує, що перед реєстрацією речового права відповідачем було подано державному реєстратору іншому відповідачу у цій справі весь необхідний та достатній перелік документів, які стали правовою підставою для вчинення запису № 38088972 про державну реєстрацію права власності на конкретне майно, відтак вважає, що відсутні підстави для скасування такого запису. Також посилається на те, що ані позивач, ані його представник не надали суду належних і допустимих доказів на підтвердження їх звернення до реєстратора із заявою про скасування запису про державну реєстрацію речового права на вищевказане нерухоме майно та отримання відмови в цьому. Отже права позивача у встановленому законом порядку не були оспорені, порушені або не визнані відповідачем ОСОБА_4 шляхом прийняття відповідного рішення про відмову у скасуванні відповідного запису за умов його звернення.

Зазначає, що приписами статті 26 частини 3 абзацу третього Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсним чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною або припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства. Проте скасувавши рішення державного реєстратора оскаржуваним рішенням суд вочевидь вийшов за межі заявлених позовних вимог, оскільки позовні вимоги про припинення речових прав не заявлялися позивачем.

Також місцевий суд неправильно здійснив розподіл судових витрат, поклавши їх виключно на відповідача ОСОБА_1 .

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року зупинено провадження у справі №547/1235/20 до залучення до участі у справі правонаступника після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 .

З метою встановлення та залучення до участі у цій справі правонаступників після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , до приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Карпець О.М. надіслано запит від 07 лютого 2024 року про витребування інформації про осіб, які звернулися з заявами про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 та щодо осіб, яким видано свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14 травня 2024 року поновлено провадження у справі №547/1235/20 та залучено до участі у ній правонаступника після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , який був відповідачем у справі, його дружину ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Надіслано ОСОБА_2 копії позовної заяви, оскаржуваного рішення, апеляційної скарги. Справу призначено до розгляду.

Представник позивача адвокат Батієнко Я.І. на відеозв`язок з судом для розгляду справи в режимі відеоконференції не вийшов.

Відповідно до частини 5 статі 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи до суду не з`явився.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Сидоренко Ю.В., перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власником частки пайового фонду майна КСП «Ленінський шлях», реорганізованого у СТОВ «Світанок» з часткою, визначеною в загальному розмірі 260822,20 грн., шо підтверджується свідоцтвами про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (а.с. 25-30 том. 1).

ОСОБА_1 є власником частки пайового фонду майна КСП «Ленінський шлях», реорганізованого у СТОВ «Світанок» з часткою, визначеною в розмірі 2700107,55 грн., шо підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (а.с. 79 том. 1).

09 квітня 2007 року проведені загальні збори власників майнових паїв СТОВ «Шахворостівське», що підтверджується протоколом загальних зборів власників майнових паїв СТОВ «Шахворостівське» від 09 квітня 2007 року.

Відповідно до даного протоколу, ОСОБА_1 передано в оренду ряд об`єктів нерухомості СТОВ «Шахворостівське», в тому числі адмінбудинок, розташований по АДРЕСА_1 (а.с.13-18 том. 1).

Відповідно до акту приймання-передачі від 09 квітня 2007 в оренду ОСОБА_1 передане приміщення адмінбудинку та інші об`єкти нерухомості (а.с.68-41 том.1).

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Шахворостівської сільської ради від 29 липня 2020 року № 460 /02-27 приміщення «Адмінбудинку» в с. Трудолюб має адресу АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 (а.с. 95 том. 1).

Державним реєстратором Заїчинської сільської ради Похилець Ю.М. зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на об`єкт нерухомості на адмінбудинок, який розташований по АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації, вказаної в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставами для державної реєстрації стали: технічний паспорт на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами № НОМЕР_1 , виданий 29 липня 2020 року; свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія та номер: ПО XV № 328625, видане 17 липня 2020 року Шахворостівською сільською радою; акт приймання-передачі нерухомого майна б/н, від 09 квітня 2007 року; довідка № 460/02-27, видана Шахворостівською сільською радою (а.с. 11-12 том.1).

Згідно Витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань СТОВ «Шахворостівське» та СТОВ «Світанок» є окремими юридичними особами та не є правонаступниками один одного (а. с. 19-254 том. 1).

На виконання ухвал суду державний реєстратор Заїчинської сільської ради Похилець Ю.М., Миргородська районна державна адміністрація, Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області, Семенівська селищна рада Кременчуцького району Полтавської області не надали на адресу суду реєстраційну справу щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 53963286 від 09.09.2020 щодо державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, адмінбудинок, розташований по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , у зв`язку з її відсутністю в паперовій формі (а.с. 250 том. 1, а.с. 15, 46 том. 2).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав. Це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Звертаючись до суду з зазначеним позовом ОСОБА_3 послався на порушення його права, як власника частки пайового фонду майна КСП «Ленінський шлях», реорганізованого у СТОВ «Світанок», оскількиадмінбудинок, розташований по АДРЕСА_1 відносився до майнового фонду КСП «Ленінський шлях».

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1 та 2 статі 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частини 6 та 7 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб. Тобто лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюється судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Досліджуючи матеріали справи колегія суддів звертає увагу на відсутність доказів належності КСП «Ленінський шлях» адмінбудинку, що розташований по вул. Першотравнева, 8Б в с. Трудолюб Миргородського району Полтавської області. Також вістуні докази передачі зазначеної нерухомості від КСП «Леніський шлях» чи СТОВ «Світанок» у власність СТОВ «Шахворостівське».

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в переліку засновків (учасників) СТОВ «Шахворостівське» ОСОБА_3 не значиться.

Крім того, при дослідженні змісту протоколу загальних зборів власників майнових паїв СТОВ «Шахворостівське», проведених 09 квітня 2007 року, колегіє суддів встановлено відсутність жодних даних, що в оренду передавалися об`єкти нерухомості з пайового фонду КСП «Ленінський шлях», як зазначено в позові та продубльовано судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. При цьому, в протоколі зазначено про передачу в оренду майна СТОВ «Шахворстівське».

За вказаних обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ОСОБА_3 не довів факту порушення його права, як власника майнового паю КСП «Ленінський шлях», реорганізованого у СТОВ «Світанок», чи як учасника СТОВ «Шахворостівське» та наявність у нього майнових прав на адмінбудинок, розташований по АДРЕСА_1 .

У свою чергу в постанові Верховного Суду від 29 серпня 2023 року у справі № 910/5958/20 сформовано правовий висновок, відповідно до якого відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 910/15262/18, від 03 березня 2020 року у справі № 910/6091/19).

Поряд з цим у названих постановах Верховного Суду також відзначено, що у разі з`ясування обставин відсутності порушеного права позивача (що є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові), судам не потрібно вдаватись до оцінки спірного правочину на предмет його відповідності положенням законодавства.

Отже, встановивши відсутність порушеного права позивача, судам не слід здійснювати оцінку обраного позивачем способу захисту відсутнього у нього порушеного права (інтересу) та правову оцінку по суті спору.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 жовтня 2023 року у справі № 507/1130/20.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19 та інші).

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц, від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20).

Вимога про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності та державної реєстрації права з припиненням відповідного речового права не є ефективним способом захисту, оскільки задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідним нерухомим майном, а тому така вимога не є нерозривно пов`язаною з вимогою про витребування майна із чужого незаконного володіння. При цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна із чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність відповідного рішення без заявлення вимоги про визнання його незаконним та скасування, оскільки таке рішення за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які воно спрямоване (постанова Верховного Суду від 06 березня 2024 року у справі № 707/252/22).

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, оцінюючи докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скаргиОСОБА_1 правонаступником якого є ОСОБА_2 та скасування рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 серпня 2022 рокуз ухваленням нового рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до державного реєстратора Заїчинської сільської ради Семенівського району Полтавської області Похилець Ю.М., ОСОБА_1 про скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень слід відмовити.

Крім того, відповідно до частин 1 та 9 статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Зважаючи на наведене колегія суддів вважає за необхідне скасувати забезпечення позову у вигляді заборони власнику та іншим особам відчужувати адміністративний будинок по АДРЕСА_1 та вчинення реєстраційних дій щодо даного об`єкту вжиті ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 вересня 2021 року.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 серпня 2022 рокускасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до державного реєстратора Заїчинської сільської ради Семенівського району Полтавської області Похилець Юлії Миколаївни, ОСОБА_1 про скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовити.

Скасувати забезпечення позову у вигляді заборони власнику та іншим особам відчужувати адміністративний будинок по АДРЕСА_1 та вчинення реєстраційних дій щодо даного об`єкту вжиті ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 вересня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді О.І.Обідіна

Л.І.Пилипчук