Дата документу 01.05.2024Справа № 554/6238/22
Провадження № 2/554/871/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Шевської О.І..,

за участю секретаря судового засідання Яценко Ж.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м.Полтаві, Державного бюро розслідувань, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, ціна позову 650 000,00,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 у липні 2022 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди, просив стягнути з Казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 650 000 гривень моральної шкоди.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що 28.09.2021 року він звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, із заявою про вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінальної справи №0458007. Відомості за його заявою внесені не були, досудове розслідування не розпочато.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 09.12.2021 року у справі №757/65155/21 його скаргу на бездіяльність ДБР про зобов`язання внести відомості до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення було задоволено, зобов`язано компетентних посадових осіб ДБР внести відповідні відомості до ЄРДР, за його заявою від 28.09.2021 року про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування.

21.01.2022 року ДБР було направлено листа, яким було повідомлено, що ухвала від 09.12.2021 року Печерського районного суду у справі №757/65155/21-к направлено до ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві, для розгляду в межах чинного законодавства.

Станом на 05.07.2022 року жодної інформації про те, чи були внесені відомості до ЄРДР на виконання ухвали не надано.

14.04.2022 року було направлено адвокатський запит до ДБР щодо внесення відомостей до ЄРДР досудових розслідувань, за його ОСОБА_4 від 28.09.2021 року про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування на виконання ухвали Печерського районного суду м.Києва від 09.12.2021 року у справі №757/65155/21-к.

12.05.2022 року було отримано лист відповідь в м.Полтаві №7130-22/10-5-04-01-3660/22 від 02.05.2022 року, в якому вказано, що ухвала Печерського районного суду м Києва від 09.12.2022 року була скерована до ТУ ДБР листом від 21.01.2022 року №1225-22/10-5-04-01-1046/22 для виконання. Про результати розгляду ухвали повідомлено заявника не було.

Станом на 05.07.2022 року ТУ ДБР розташованого ум.Полтаві не надало відповідь на адвокатський запит про надання інформації щодо внесення відомостей до ЄРДР розслідувань, за його заявою від 28.09.2021 року.

На протязі 9 місяців всупереч вимогам ст.214 КПК України внесені не були, досудове розслідування не було розпочато.

Проведення належного розслідування та розгляду даної кримінальної справи, за результатами яких було б прийнято обгрунтоване та справедливе рішення, надало б йому можливість у подальшому звернутися до суду із заявою про перегляд обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 за нововиявленими обставинами. Більше того, у зв`язку з плином часу можливість збору доказів по даній справі з кожним місяцем втрачається.

Крім того, ОСОБА_3 зазначає, що осягнути в повній мірі рівень його моральних страждань надзвичайно важко, однак враховуючи всі перелічені вище фактори, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, оцінює моральну шкоду в розмірі 650 000 гривень.

Ухвалою суду від 21.12.2022 року справу було прийнято до свого провадження

Відповідач - Державне бюро розслідувань, подав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому прохав відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що вважає, позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Вказав, що ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 09.12.2021 року у справі №757/65155/21 скаргу ОСОБА_3 задоволено, зобов`язано компетентних посадових осіб ДБР, внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, викладене у заяві ОСОБА_3 від 28.08.2021 року та розпочати досудове розслідування. На виконання зазначеної ухвали суду від 23.02.2022 року уповноваженою особою ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.365 КК України та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000055. До того ж вказана ухвала не містить застережень щодо часу, протягом якого необхідно вснести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 28.09.2021 року. Відтак, ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві фактично виконано ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 09.12.2021 року у справі №757/65155/21 та внесено відомості до ЄРДР за заявою позивача, вбачається відсутність вчинення будь-яких протиправних дій або бездіяльності слідчими як ТУ ДБР у м.Полтаві так і ДБР по відношенню до позивача, тим більше які б призвели до душевних та моральних страждань. Ухвала слідчого судді від 09.12.2021 року свідчить про реалізацію ОСОБА_3 передбаченого ст. 303 КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого, що підтверджує факт поновлення ймовірно порушених законом інтересів позивача, адже відомості з його заяви від 28.09.2021 року були внесені до ЄРДР.

Відповідач ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог. Вказав, що позовні вимоги ОСОБА_3 щодо завдання йому моральної шкоди обґрунтовані лише тим, що в нього не має інформації про внесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 28.09.2021 року на виконання ухвали Печерського районного суду м.Києва від 09.12.2021 року по справі №757/65155/21-к а також, що ТУ ДБР у м.Полтаві нібито не надано відповіді на запит його адвоката. Вказав, що на виконання вказаної ухвали Печерського районного суду м.Києва від 09.12.2021 року по справі №757/65155/21, відповідні відомості за заявою ОСОБА_3 від 28.09.2021 року до ЄРДР внесені 23.02.2022 року та приєднані до загального кримінального провадження №10000055 за ч.1 ст.367 КК України, досудове розслідування якого триває. Про внесенні відповідних відомостей до ЄРДР ОСОБА_3 повідомлено та адвокату Палька О.А. надано відповідні відповіді на його запит, в межах і спосіб передбачений КПК України.

Вказав, що ОСОБА_3 не надано жодного доказу, який міг би підтвердити сам факт спричинення йому моральної шкоди та жодних доказів в обґрунтування заявленого розміру відшкодування.

Представник позивача - адвокат Гальченко Н.Г. в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представники відповідача ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві прохав проводити розгляд справи за його відсутності, вказав, що проти задоволення позовних вимог заперечує.

Представник ДБР в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, вказав, що вважає вимоги не обгрунтованими.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про дату та час судового засідання.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представників відповідачів, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно матеріалів позову встановлено, що 28.09.2021 року він звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, із заявою про вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінальної справи №0458007. Відомості за його заявою внесені не були, досудове розслідування не розпочато.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 09.12.2021 року у справі №757/65155/21 його скаргу на бездіяльність ДБР про зобов`язання внести відомості до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення було задоволено, зобов`язано компетентних посадових осіб ДБР внести відповідні відомості до ЄРДР, за його заявою від 28.09.2021 року про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування.

21.01.2022 року ДБР було направлено листа, яким було повідомлено, що ухвала від 09.12.2021 року Печерського районного суду у справі №757/65155/21-к направлено до ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві, для розгляду в межах чинного законодавства.

Судом встановлено, що на виконання вказаної ухвали відповідні відомості внесено до ЄРДР 23.02.2022 року та приєднані до загального кримінального провадження №10000055 за ч.1 ст.367 КК України, досудове розслідування якого триває.

Як на підстави позову позивач посилається на бездіяльність ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві, невнесення відомостей до ЄРДР в порушення вимог ст.214 КПК України, наявністю ухвали слідчого судді за скаргою ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Як свідчить тлумачення статті 1176 ЦК шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності умов для застосування частини першої статті 1176 ЦК, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто на основі загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК).

Аналогічний висновок про застосування статей 1166, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України зроблено Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16, Верховним Судом у постанові від 26 вересня 2019 року у справі №638/14536/16-ц.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач просить стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь моральну шкоду у розмірі 650 000 гривень, завданої неправомірними діями та бездіяльністю органу досудового розслідування, що виразилася у довготривалому невнесенні відомостей до ЄРДР, винесенні незаконних процесуальних рішень про невнесення відомостей до ЄРДР, не розслідування кримінальної справи за його зверненням.

Пунктами 3, 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Враховуючи зміст вищевказаних норм ЦК України у цьому виді деліктних зобов`язань необхідно довести як наявність шкоди так і її заподіяння, причинний зв`язок внаслідок протиправного рішення дії або бездіяльності конкретно визначеної посадової особи.

Суд вважає, що позивач не надав доказів того, що йому завдано моральної шкоди слідчим, прокурором, а також доказів того, що їх діяння були протиправними внаслідок неналежного виконання ними покладених на них трудових чи службових обов`язків.

ОСОБА_3 в обґрунтування позовних вимог посилається на ухвалу слідчого судді, проте відповідне рішення про визнання протиправною бездіяльності органу досудового розслідування не приймалось компетентними органами, а відмова у внесенні відомостей до ЄРДР не свідчить про протиправність дій правоохоронного органу, оскільки орган досудового розслідування діяв в межах своїх процесуальних повноважень; не свідчать про наявність його вини та завдання цим шкоди позивачу; дії або бездіяльність працівників органу досудового розслідування не є неправомірними в розумінні закону.

З цих же підстав є необґрунтованими посилання на бездіяльність органу досудового розслідування, що виразилася у винесенні незаконних процесуальних рішень про невнесення відомостей до ЄРДР, оскільки ОСОБА_3 реалізував своє процесуальне право на оскарження рішення слідчого та судом було зобов`язано уповноважену особу внести відомості до ЄРДР за його зверненням.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом в постанові від 28 січня 2019 року (справа № 686/7576/18), яку відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховувати суд при застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження заподіяння йому відповідачами моральної шкоди.

Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст.ст. 1167 1174 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Так, позивачем не надано доказів на підтвердження перенесених ним душевних страждань, погіршення стану здоров`я, порушення нормальних життєвих зв`язків та стосунків з оточуючими, а також не зазначено з яких саме міркувань він виходив при визначенні розміру моральної шкоди у сумі 650 000 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що позивач не довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, та не надав належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували факт завдання йому шкоди діями відповідачів. За таких обставин в задоволенні позову ОСОБА_3 до відповідачів про стягнення моральної шкоди належить відмовити в повному обсязі за безпідставністю позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.15,23,1174,1176 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м.Полтаві, Державного бюро розслідувань, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, ціна позову 650 000,00, - відмовити.

Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_3 , відбуває покарання у Державній установі "Закарпатська установа виконання покарань (№9)" за адресою: 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, вул. Довженка, будинок 8, А, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

відповідач Територіальне управління Державного бюро розслідувань, м.Полтава, вул.Гоголя, 25, ;

відповідач Державне бюро розслідувань, м.Київ, вул.С.Петлюри, 15, .

відповідач - Державна казначейська служба України, місцезнаходження: 01601, м.Київ, вул.Бастіонна,6, .

Суддя: О.І.Шевська