"11" березня 2024 р. Справа № 363/644/24
УХВАЛА

Іменем України

11 березня 2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючої судді Дьоміної О.П., за участі секретаря Ходасевич Д.К., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачкою ОСОБА_1 було подано до суду 06.02.2024 року відповідну позовну заяву.

Ухвалою суду від 07.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вишгородського районного суду Київської області на 09 годину ранку 11.03.2024 року, крім того позивачці запропоновано надати суду докази на підтвердження того, що неповнолітній син сторін по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно перебуває на утриманні позивачки та докази на підтвердження зміни прізвища позивачки.

11.03.2024 року позивачка до суду не прибула, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, жодних доказів на підтвердження факту утримання нею сина та зміни свого прізвища суду не надала.

Так, зі змісту позову ОСОБА_1 вбачається, що остання перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області розірвано 02.04.2018 року. На теперішній час вона самостійно утримує спільного з відповідачем сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підтвердження зазначеного, позивачкою до позову додано лише: копію паспорта позивачки на ОСОБА_1 , витяг з реєстру територіальної громади щодо місця реєстрації позивачки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого записані: відповідач - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , будь яких інших доказів до позову ОСОБА_1 не надала.

Вивчивши матеріали зазначеної позовної заяви, судом встановлено, що зазначена позовна заява не в повному обсязі відповідає вимогам закону:

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України - суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо. Також, від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується. Вже на стадії пред`явлення позову позивач повинен довести певне коло фактів, що мають процесуальне значення, мається на увазі доведення фактів наявності передумов права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Так, відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. При цьому, п озовна заява повинна містити зокрема і: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору, передбачено ч. 6 ст. 175 ЦПК України.

Частина 5 ст. 177 ЦПК України зобов`язує позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, зі змісту позову слідує, що позивачка, звертаючись до суду з цим позовом, посилається на ст. ст. 180, 181, 182 СК України та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Крім того, судом встановлено, що до суду з цим позовом звернулася позивачка ОСОБА_1 , яка на підтвердження своєї особи надала копію паспорта та витяг з реєстру територіальної громади, в той же час зі змісту доданого до позову позивачкою свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідує, що його матір`ю записана ОСОБА_4 .

Таким чином, позивачка, звертаючись до суду з цими вимогами до відповідача, відповідно до ст. ст. 175, 177 ЦПК України, повинна була надати суду докази на підтвердження того, що вона дійсно є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (документ щодо зміни її прізвища з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ») та документи на підтвердження того, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (відповідні довідки акт тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Стаття 187 ч. 11 ЦПК України зазначає, що суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Частина 12 цієї статті наголошує, що якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків, а я кщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду, випливає зі змісту ч. 13 ст. 187 ЦПК України.

За викладених обставин, оскільки установлено невідповідність позовної заяви вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, суд приходить до висновку про залишення позову без руху, відповідно до положень ч. 11 ст. 187 ЦПК України.

При цьому суд звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Залишення вказаної позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачці у доступі до правосуддя, після усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі вищевикладеного, позовна заява в порядку ст. 187 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для виправлення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175-176, 185 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину - залишити без руху.

Надати позивачці для усунення зазначених в цій ухвалі суду недоліків строк тривалістю п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали. Роз`яснити позивачці, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява буде залишена без розгляду.

Копію ухвали надіслати позивачці. Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Головуюча суддя О.П. Дьоміна