КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/10746/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), Поливач Л.Д., Шебуєвої В.А..

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Корнієнка Сергія Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва у складі судді Савлук Т.В.

від 09 квітня 2024 року

у цивільній справі № 755/3249/24 Дніпровського районного суду міста Києва

за скаргою ОСОБА_1 ,

на бездіяльність державного виконавця та зобов`язати вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 20204 року ОСОБА_1 , діючи через представника - адвоката Корнієнко Сергія Валерійовича, звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва зі скаргою на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бондар Олександра Дмитровича.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 квітня 2024 року скаргу повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі адвокат Корнієнко С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до Дніпровського районного суду першої інстанції. Вирішити питання про стягнення на користь ОСОБА_1 судового збору.

Апелянт вказує, що скарга була подана до суду першої інстанції 21 лютого 2024 року, і у відповідності до положень ст. 450 ЦПК України розглядається у десятиденний строк. Разом з тим, ухвала про повернення скарги була постановлена 09 квітня 2024 року, тобто через 51 день після її надходження до суду. Крім то, зазначає, що висновок суду про невідповідність ордеру встановленим вимогам є помилковим, та спростовується безпосередньо ордером на надання правничої допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги №30/1 від 30 січня 2024 року у Київському апеляційному суді , Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ, а також у Дніпровському районному суді м. Києва. Вважає, що за умови подання ордеру, за правилами ч.4 ст. 62 та ч.7 ст. 177 ЦПК України, подання договору про надання правової допомоги не вимагається.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви (позивачеві) заявникові розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Учасники повідомлялися про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою засобами Електронного кабінету та електронною поштою. Правом подачу відзиву учасники справи не скористались.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила доводи апеляційної скарги щодо законності та обґрунтованості ухвали суду в межах апеляційного оскарження та дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного

Повертаючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що скарга, подана до суду в інтересах заявника - адвокатом Корнієнко С.В., за відсутності долучених до позову доказів, які підтверджують повноваження представника заявника, а саме: оформленого договору про надання правової допомоги (чинного на дату звернення з цією заявою до суду) та ордеру адвоката, оформленого з дотриманням вимог Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, що дає підстави застосувати наслідки, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України.

Однак, колегія суддів не може погодитись в з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.(ч.1 ст. 447 ЦПК України).

Згідно роз`ясненнями, викладеними у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року за №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», скарги мають право відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України і ГПК України та містити відомості, перелічені у частині четвертій ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 2 статті 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до частини 7 статті 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина 1 статті 58 ЦПК України).

У частинах третій, четвертій, восьмій статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів:1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу». Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Згідно з підпунктом 15.4 пункту 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року №36, ордер має містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням за необхідності виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI. При цьому, Положення не містить заборони зазначення в ордері більше одного органу (установи).

З матеріалів справи слідує, що у відповідності до вимог ст. 62 ЦПК України, до скарги, поданої адвокатом Корнієнком С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на підтвердження повноважень останнього було надано ордер серії АІ №1513397 на надання правничої (правової) допомоги на підставі договору про надання правової допомоги № 30/01 від 30 січня 2024 року у Київському апеляційному суді, Дніпровському ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ, а також у Дніпровському районному суді м. Києва.

Отже ордер містить конкретні назви державних органів (установ), у тому числі назву суду до якого подану скаргу.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. «Надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки», «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).

Колегія суддів вважає, що при зверненні із скаргою представником були подані достатні докази на підтвердження повноважень адвоката Корнієнка С.В. представляти інтереси ОСОБА_1 при розгляді справи у Дніпровському районному суді м. Києва, скарга повернута судом першої інстанції безпідставно, з формальних причин.

У питанні необхідності надання належним чином оформленого договору про надання правової допомоги (чинного на дату звернення з цією заявою до суду), колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі N 9901/736/18 (провадження N 11-989заі18).

Зокрема, «ордер, який видано відповідно до Закону N 5076-VI, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом із ордером чинна редакція КАС України не вимагає. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що виходячи зі змісту ч. 1, 3 ст. 26 Закону N 5076-VI, ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (ст. 400-1 Кримінального кодексу України). Положенням ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист».

Сумніви щодо повноважень представника, судом першої мали бути усунені у процесуальний спосіб визначений ст. 185 ЦПК України, відповідно до якої суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Апеляційний суд зауважує, що застосування судом правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, повинно відбуватись із урахуванням обставин конкретної справи та забезпеченням ефективного захисту прав, свобод та законних інтересів. Формальний підхід суду до здійснення своїх повноважень вже на стадії звернення особи до суду може призвести до порушення права на справедливий судовий розгляд.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції суд дійшов неправильного висновку про повернення скарги на рішення державного виконавця.

Оскільки порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, така ухвала підлягає скасуванню з підстав визначених п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки суд апеляційної інстанції направляє справу для продовження розгляду та не приймає нового рішення, підстави для вирішення розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 379, 381-384, 447 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Корнієнка Сергія Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 квітня 2024 року скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не може бути оскаржена.

Судді: Є.П. Євграфова

Л.Д. Поливач

В.А. Шебуєва