Справа № 490/314/16-ц
н/п 2-п/490/34/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Романової К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Сіхарулідзе Дмитра Геннадійовича про перегляд заочного рішення від 19 лютого 2018 року у справі №490/314/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Сіхарулідзе Д.Г., який діє від імені та в інтересах відповідачки ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 19.02.2018 року у справі №490/314/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В даній заяві посилається на наступне.

19 лютого 2018 року Центральним районним судом м. Миколаєва винесено заочне рішення по справі за позовною заявою ПАТ «Кредобанк» про стягнення кредитної заборгованості. Заявниця з заочним рішенням не погоджується, вважає, що були порушенні її права та саме заочне рішення підлягає скасуванню, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, судове засідання було призначено на 19 лютого 2018 р. На самому засіданні заявниця не змогла бути присутньою, адже, судових повісток не отримувала, та не мала можливості бути присутньою у судовому засідання. Не мала жодних відомостей, щодо розгляду справи не мала можливості подати заперечення, особисто не отримувала повісток та копії заочного рішення.

Крім того, щодо незгоди з рішенням суду представник ОСОБА_1 вказує, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №4630.14.00.2336 від 02.10.2014 року у розмірі 497845,64 грн., з яких: 472924,05 грн. - неповернута сума кредиту, 16722,53 грн. - прострочені відсотки, 8199,06 грн - пеня. Проте адвокат заявниці зазначає, що позов в частині солідарного стягнення з відповідача поручителя не підлягає задоволенню внаслідок сплину строків позовної давності, та припинення Поруки, а саме: ОСОБА_1 не визнає позовні вимоги, оскільки в порушення вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України, вимоги пред`явлені поза межами шестимісячного строку в частині певних щомісячних зобов`язань. Тобто, заявник вказує, що Банк мав право звернутися до суду з вимогою до Поручителя протягом зазначеного в договорі строку з моменту першого порушення виконання умов Кредитного договору.

Посилаючись на порушення приписів ст.ст.224,74-76 ЦПК України, просив про задоволення заяви. Також, представник заявниці просив поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 12.04.2024 року вказану заяву прийнято до розгляду, призначено судове засідання.

Сторони до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

У відповідності до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, які не з`явилися.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.02.2018 року позов ПАТ "Кредобанк" задоволено, стягнуто з в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «КРЕДОБАНК» заборгованість за кредитним договором №4630.14.00.2336 від 02.10.2014 року у розмірі 497 845,64 грн., з яких: 472 924,05 грн. - неповернута сума кредиту; 16 722,53 грн. - прострочені відсотки, 8199,06 грн. - пеня, а також судовий збір у розмірі по 3733,84 грн. з кожного.

Ухвалою суду від 05.12.2019 року замінено стягувача ПАТ "Кредобанк" на його правонаступника ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів по справі №490/314/16-ц за позовом ПАТ "Кредобанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

Ухвалою суду 23.12.2023 року замінено стягувача - ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» на його правонаступника ТОВ «Діджи Фінанс»у виконавчих листах № 490/314/16-ц, виданих на підставі рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 19.02.2018 року про стягнення з в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ комерційний банк «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором №4630.14.00.2336 від 02.10.2014 року.

За приписами частин першої-четвертої статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку (частина 6 статті 124 ЦПК України).

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Сіхарулідзе Д.Г. просив поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, постановленого 19.02.2018 року. Проте, як вбачається зі змісту заяви, представник не вказав жодної поважної причини пропуску строку.

Таким чином, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність та відповідає прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини, наведеній, зокрема в його рішенні «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року та інших».

Згідно ч. 1ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Частиною 3 даної статті передбачено, що в результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21) зазначено, що «Глава 11 «Заочний розгляд справи» Розділу ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України встановлює особливі умови та порядок проведення заочного розгляду справи, ухвалення заочного рішення, подання і розгляду заяви про його перегляд, а також скасування й оскарження цього рішення. Так, відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення до суду, який це рішення ухвалив, на предмет наявності передбачених частиною першою статті 288 ЦПК України підстав для його скасування, і оскаржити таке рішення у загальному порядку (статті 284-288 ЦПК України).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (стаття 284 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду заяви про перегляд заочного рішення).

Форму заяви про перегляд заочного рішення, вимоги до її змісту, підписання, додатків, кількості копій визначають частини перша - сьома статті 285 ЦПК України. До неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 цього кодексу (частина восьма статті 285 ЦПК України), яка регламентує порядок залишення позовної заяви без руху та її повернення.

Цей припис треба розуміти як такий, який стосується невиконання саме тих вимог, що передбачені у частинах першій - сьомій статті 285 ЦПК України. Якщо учасник справи оформив заяву про перегляд заочного рішення без дотримання саме вказаних вимог, тобто неналежно, до цієї заяви застосовуються положення статті 185 ЦПК України. В інших випадках її положення до заяви про перегляд заочного рішення незастосовні. Ухвалу про повернення такої заяви можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від заочного рішення (пункт 22 частини першої статті 353 ЦПК України).

За змістом речення першого частини першої вказаної статті суд зобов`язаний прийняти до розгляду заяву про перегляд заочного рішення, якщо вона відповідає вимогам частин першої - сьомої статті 285 ЦПК України, тобто є належно оформленою.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Отже, не у всіх випадках, коли до суду надійшли документи після спливу процесуального строку, ці документи слід залишати без розгляду. Так, якщо відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення поза межами встановлених частинами другою та третьою статті 284 ЦПК України строків, то це згідно з положеннями Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України не звільняє суд від обов`язку застосувати порядок, визначений у статті 287 ЦПК України, та постановити через пропуск строку на подання заяви про перегляд заочного рішення ухвалу про залишення цієї заяви без задоволення, якщо немає підстав для задоволення заяви про поновлення відповідного строку.

Оскільки кожну належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд зобов`язаний згідно з реченням першим частини першої статті 286 ЦПК України прийняти та невідкладно надіслати її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи, то немає ґрунтовних підстав вважати, що визначений статтею 287 ЦПК України порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення застосовний тільки до розгляду суті цієї заяви та незастосовний до розгляду на предмет дотримання строку її подання. Тому, оскільки спеціальне правове регулювання, передбачене Главою 11 Розділу ІІІ ЦПК України, охоплює порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, поданої поза межами встановленого строку, то немає підстав залишати її без розгляду на підставі статті 126 ЦПК України.

Процесуальний закон не передбачає, що суд, розглянувши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення (зокрема на предмет того, чи є підстави у зв`язку з пропуском строку на її подання розглядати цю заяву по суті), може вчинити інші дії, ніж передбачені у частині третій статті 287 ЦПК України. Тому у випадку, якщо суд вважатиме неможливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, він має залишити її з цієї підстави без задоволення.

Вказана правова позиція викладена у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 року (справа №214/5505/16) та від 10.08.2022 року (справа №754/3380/17).

За висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 09.11.2021 у справі №214/5505/16, заяву про перегляд заочного рішення, оформлену відповідно до вимог, установлених частинами першою - сьомою статті 285 ЦПК України, суд приймає та розглядає у порядку, передбаченому статтями 286, 287 ЦПК України. За змістом речення першого частини першої статті 286 ЦПК України суд зобов`язаний прийняти до розгляду заяву про перегляд заочного рішення, якщо вона відповідає зазначеним вимогам, тобто є належно оформленою.

Згідно ч.1ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, за змістом вказаних положень чинного законодавства, скасування заочного рішення суду можливе за двох умов, однією з яких є поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Як вбачається зі змісту заяви, представник заявниці стверджує, що остання не могла бути присутньою в судовому засіданні, оскільки не отримувала судових повісток, а також не мала жодних відомостей, щодо розгляду справи та не мала можливості подати заперечення.

Проте, з матеріалів заяви вбачається, що 01.02.2017 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

Крім того, в даній заяві заявниця вказала адресу листування: АДРЕСА_1 , на яку судом неодноразово направлялися судові повістки, які поверталися до суду неврученими через сплив терміну зберігання.

Тобто, вищевказане підтверджує факт обізнаності ОСОБА_1 про розгляд справи та про наявну можливість заявниці подати до суду відзив на позовну заяву та заперечення.

ЄСПЛ вказав, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykhv. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України») наголошує на тому, що право на справедливий судовий розгляд повинно тлумачитися з урахуванням принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи й постановлення нового рішення.

Також, відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 07.07.1989 по справі "Юніон Аліметаріа Сандерс проти Іспанії", зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою. Норми, які регулюють строки подачі заяв, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

За такого, з огляду на заяву про перегляд заочного рішення та, оцінюючи надані відповідачем докази на предмет їх істотного значення для правильного вирішення справи, суд не вбачає можливим погодитись із доводами представника заявниці, а також, вважає,що в заяві про перегляд заочного рішення представник ОСОБА_1 не наводить посилань на докази, що мають, на його думку, істотне значення для правильного вирішення справи, і які не досліджувались судом при розгляді справи у зв`язку із неявкою відповідачки-2. Доказів, що б підтверджували необґрунтованість вимог позивача до заяви не додано. Строк на звернення із заявою про перегляд заочного рішення пропущений, доказів щодо їх пропуску з поважних причин не надано, про що судом зазначено вище.

Згідно ст. 287 ч.3 п.1 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, приймаючи до уваги пропуск заявником строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, а також посилання, викладені у заяві представника відповідачки 2, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Керуючись ст.ст. 258-260, 287,288 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Сіхарулідзе Дмитра Геннадійовича про перегляд заочного рішення від 19 лютого 2018 року у справі №490/314/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала оскаржуєтьсяв порядку, передбаченому ст.ст. 352-354 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова