Справа № 584/224/24
Провадження № 6/577/62/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2024 року м. Конотоп

Суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Потій Н.В., розглянувши матеріали до заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 , приватний виконавець Малкова Марія Вікторівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до Путивльського районного суду Сумської області із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Подану заяву обґрунтовано тим, що виконавче провадження відкрито з примусового виконання виконавчого напису № 115278, вчиненого приватним нотаріусом Горай О.С. про стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт капітал». З примусового виконання вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 64272514. Враховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду, що міститься у постанові від 12.10.2022 у справі № 183/4196/21, заява подана за місцем виконання відповідного рішення.

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 27.02.2024 матеріали заяви ТОВ «Дебт Форс» передані до Деснянського районного суду міста Києва за місцем виконання виконавчого напису, а відтак суддя вважає, що питання розгляду заяви ТОВ «Дебт Форс» відноситься до територіальної юрисдикції Деснянського районного суду міста Києва.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.04.2024 матеріали заяви ТОВ «Дебт Форс» передані до Конотопського міськрайонного суду на розгляд за підсудністю, оскільки боржник зареєстрована за адресою: Сумська область, Конотопський район, с. Гірки, вул. Хутірська, буд. 27.

Ознайомившись із письмовими матеріалами справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2022 року у справі № 183/4196/21 виснувала, що тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення «несудового» органу, а відтак заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Зі змісту заяви вбачається, що боржником у виконавчому провадженні є ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , яка за відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру № 534806 від 09.04.2024, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

У постанові Верховного Суду від 29.10.2020 року у справі № 263/14171/19 (провадження № 61-21991св19) викладено наступний правовий висновок: «Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України. Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.».

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відтак, місцем виконання виконавчих документів є місце провадження дій з їх примусового виконання.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання виконавчого документа не з місцем знаходження кабінету/офісу державного/приватного виконавця чи місцем відкриття виконавчого провадження, а саме з місцем вчинення виконавчих дій щодо конкретного боржника.

Таким чином, місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем та місце виконання виконавчого документа можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.04.2024 встановлено, що письмові матеріали справи не містять жодних доказів того, що на території Деснянського району м. Києва проводяться будь які виконавчі дії в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса. Крім того, жоден із заявлених учасників заяви не відноситься, за своїм місцезнаходженням, до Деснянського району м. Києва.

Із Витягу з Єдиного демографічного реєстру вбачається, що є ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Проте, вказаний населений пункт лише після ліквідації Путивльського району 19 липня 2020 року увійшов до Конотопського району.

Водночас, суд враховує, що відповідно до п. 3-1 Розділу XII «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів: 1) відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року N 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 2102-IX.

Таким чином, с. Гірки, за територіальною юрисдикцією (підсудністю) відноситься до Путивльського районного суду Сумської області, що не було враховано Деснянським районним судом м. Києва.

Слід також врахувати, що недотримання судом правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, яке є підставою для скасування судового рішення з направленням справи для розгляду до належного суду за встановленою підсудністю (частина 1 статті 378 ЦПК України).

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 124, 125 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 2, 3, 4, 23, 31, 32, 263, 353, 354, 355, 446 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ОСОБА_1 , приватний виконавець Малкова Марія Вікторівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, передати на розгляд до Путивльського районного суду Сумської області за встановленою підсудністю.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

СуддяН. В. Потій