Дата документу 29.11.2024 Справа № 333/1346/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/1346/24 Головуючий у І інстанції: Варнавська Л.О.
Провадження № 22-ц/807/1668/24 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Трофимової Д.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Штабовенка Дениса Всеволодовича на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2024 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог зазначало, що 08.07.2013 між АТ «Райффайзен Банк» та клієнтом, яким є ОСОБА_1 , було укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/1136/82/0094562, відповідно до якого кредитодавець встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 16000 грн, з максимальним лімітом, який відповідно до умов кредитного договору становить 200000 грн Строк кредиту становить 48 місяців, що починається з 08.07.2013 та закінчується з урахуванням пролонгації договору 08.07.2025.

Факт надання банком позичальнику кредитних грошових коштів відповідно умов кредитного договору №010/1136/82/0094562 підтверджується копією виписки по рахунку, що підтверджу початок користування кредитом. Відповідно до умов кредитного договору, проценти (за користування кредитом), в тому числі за користування недозволеним овердрафтом - процентна ставка фіксована, становить 30,0% річних. Оскільки позичальник припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно умов договору, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду.

20.12.2022 АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до п. 2.4. договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор замінює первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний Реєстр боржників доповнює, а не замінює попередній. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» набула право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі і за кредитним договором №010/1136/82/0094562 від 08.07.2013, укладеним між позичальником та АТ «Райффайзен Банк», сума заборгованості за яким, становить 63443,20 грн.

Посилаючись на означені обставини, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 010/1136/82/0094562 від 08.07.2013 в сумі 63443,20 грн, судові витрати в розмірі 3028 грн та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1400 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/1136/82/0094562 від 08.07.2013 в сумі 63443,20 грн та судовий збір в сумі 3028 грн.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Штабовенка Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду цим обставинам, просить скасувати рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2024 року, у позові відмовити повністю; судові витрати за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції покласти на позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що строк дії кредитного договору не було продовжено після 08 липня 2017 року; відсутні докази того, що строк дії кредитної картки діяв 10 років, в силу чого відсутні підстави для стягнення заборгованості з процентів після закінчення строку дії картки; позивач самостійно збільшував розмір кредитного ліміту без належного повідомлення про це клієнта у письмовому вигляді; сума заборгованості збільшувалась після відступлення права вимоги; надані суду розрахунок заборгованості та виписка по рахунку не є належними та допустимими доказами; позовна давність щодо частини щомісячних платежів та відсотків сплила.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» заперечує проти доводів Шевчука Д.П., просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач свої зобов`язання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість по поверненню кредитних коштів за наданим позивачем розрахунком, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідач не оспорив ці розрахунки, не подав доказів на їх повне або часткове спростування.

Проте, колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, що 08.07.2013 між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/1136/82/0094562 (далі - Договір).

Згідно з п. 1. Договору розмір поточного ліміту кредиту складає 16000 грн, в подальшому встановлюється та визначається відповідно до статті 10 договору.

Строк, протягом якого клієнт користується та здійснює погашення кредиту 48 місяців, що починається з 08.07.2013 та закінчується 08.07.2017 (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 9.3. Договору, без укладання додаткових угод до Договору, Банк має право продовжити строк користування кредитом на той самий строк, за умови, що на останній робочий день строку користування кредитом банк не отримав листа клієнта про відмову від продовження строку користування кредитом. Використання клієнтом за рахунок кредиту будь-якої суми коштів після подовження строку користування кредитом розглядається Сторонами як згода клієнта на подовження строку користування кредитом. Строк користування кредитом може бути подовжений, в тому числі без перевипуску ПК в разі настання обставин згідно п. 3.14 або 10.5 Договору, з метою виконання обов`язку клієнта щодо погашення кредиту без права його отримання, про що банк повідомляє клієнта в порядку, аналогічному тому, що вказаний в пункті 10.3 Договору.

Максимальний розмір кредиту за договором складає 200000 грн (п.10.1 договору).

Відповідно до п. 11.1 Договору за користування кредитом клієнт щомісяця зобов`язаний сплачувати банку проценти за ставкою, визначеною в п. 1.3 договору. Погашення процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно шляхом договірного списання коштів в необхідній сумі з кредитного рахунку, в тому числі за рахунок збільшення заборгованості за кредитом в рамках встановленого поточного ліміту. У випадку перевищення суми заборгованості за кредитом над розміром поточного ліміту, заборгованість за кредитом збільшується на суму заборгованості за нарахованими процентами (п. 11.4 Договору).

Позичальник зобов`язався до 20 числа включно кожного місяця, наступного за місяцем користування кредитом, сплачувати банку обов`язковий щомісячний платіж в розмірі п`ять відсотків від власної заборгованості перед банком, але не менше тридцяти гривень або суми залишку власної заборгованості перед банком, якщо вона менше за зазначену суму. Заборгованість за недозволеним овердрафтом та сума прострочених грошових зобов`язань клієнта за договором мають бути сплачені клієнтом в повному обсязі негайно (п. 11.5 Договору).

Факт надання банком позичальнику кредитних грошових коштів відповідно до умов кредитного договору №010/1136/82/0094562 підтверджений випискою по рахунку.

Відповідно до розрахунку заборгованості загальна заборгованість складає 63443,20 грн, з яких: 50866 грн - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; 11199,85 грн - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; 1377,35 грн - сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до п.п. 1.5 Договору картковий рахунок Клієнта, до якого встановлюються ліміти (КР) № 380/.

З виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що за поточним рахунком № НОМЕР_1 було проведені витрати відповідачем як до збільшення кредитного ліміту так і після його збільшення, що підтверджує згоду відповідача з даними умовами.

Також з наданих виписок по рахунку та розрахунку заборгованості слідує, що відповідач здійснював дії направлені на погашення заборгованості.

05.07.2021 банк здійснив пролонгацію дії кредитного договору відповідно до умов договору.

Матеріалами справи також підтверджено, що після пролонгації договору ОСОБА_1 продовжив використання кредитним лімітом та частково виконував свої зобов`язання за умовами договору, що, як правильно визначив суд першої інстанції, підтверджує його згоду на подовження строку дії Кредиту. (Платежі зазначені у виписці до рахунку: 04-09-2 RONLINE C2C - KYIV 205 UAH -7225.00 UAH; 18-09-2021 17-09-2 BIANCHIPROF - KHARKIV 205 UAH -12.00 UAH; 18-09-2021 17-09-2 BIANCHIPROF - KHARKIV 205 UAH -12.00 UAH; 18-09-2021 17-09-2 BIANCHIPROF - KHARKIV 205 UAH -12.00 UAH; 20-09-2021 18-09-2 BIANCHIPROF - KHARKIV 205 UAH -12.00 UAH; 21-09-2021 19-09-2 A2C PUMB ONLINE MOB - +90 206 UAH 1888.00 UAH; 24-09-2021 23-09-2 BIANCHIPROF - KHARKIV 205 UAH -12.00 UAH та інші.

20.12.2022 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, за умовами якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до п. 2.4 договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор замінює первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний Реєстр боржників доповнює, а не замінює попередній.

Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-57-F від 20.12.2022, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» набула право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі і за кредитним договором №010/1136/82/0094562 від 08.07.2013, укладеним між позичальником та АТ «Райффайзен Банк», сума заборгованості за яким, становить: 63443,20 грн.

24.11.2023 позивач звернувся до відповідача з письмовою досудовою вимогою про виконання зобов`язань, яка залишилась без відповідного реагування з боку відповідача.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

У відповідності до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому, право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Згідно з ч. 1, 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджено, що кредитний договір № 010/1136/82/0094562 від 08.07.2013 містить інформацію про суму кредиту, мету кредиту, умови та порядок видачі, строк їх повернення, погашення, розмір відсоткової ставки, відповідальність сторін, вони підписані сторонами, сторони досягли домовленості з усіх істотних умов договору, на момент укладення договору позичальник не заявляв додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшому частково виконував його умови, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним й відповідало їхній внутрішній волі.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що дію кредитного договору після 08 липня 2017 року не було продовжено, оскільки відповідач не довів, що ним вживалися заходи щодо повідомлення кредитора про відмову від продовження строку користування кредитом в порядку положень пункту 9.3 кредитного договору. Крім того, з виписки по рахунку відповідача, яка є належним доказом заборгованості, слідує, що ОСОБА_1 продовжив використовувати кредитні кошти і після 08 липня 2017 року, що є окремою підставою для пролонгації указаного кредитного договору.

Посилання апелянта на те, що у суду були відсутні підстави для стягнення заборгованості з процентів після закінчення строку дії картки є необґрунтованими, адже відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження кількості випущених кредитних карт за указаним кредитним договором зі строками їх дії. Відтак, ураховуючи, що ОСОБА_1 активно користувався кредитними коштами в межах відкритого йому рахунку № НОМЕР_1 з 26 серпня 2013 року до 16 серпня 2018 року, що підтверджується відповідною випискою, можна дійти висновку, що умови про нарахування процентів відповідачу діяли протягом зазначеного періоду та, як наслідок, підлягали оплаті/стягненню з нього.

Крім цього, у суді першої інстанції ОСОБА_1 було заявлено про застосування строків позовної давності щодо нарахованих відсотків.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтю ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до умов Договору № 010/1136/82/0094562 від 08.07.2013, строк користування кредитом становить 48 місяців, що починається з 08.07.2013 та закінчується 08.07.2017 (а.с.4).

У відповідності до п. 18.6 Договору до всіх правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у сімдесят років (а.с.7, зворот).

Оскільки кредитний договір містить узгоджену сторонами умову про збільшення встановленої законом позовної давності до 70 років, відтак, за обставин даної справи строк позовної давності позивачем не пропущено.

Разом з тим, апеляційний суд не повністю погоджується із сумою нарахованих відсотків, які підлягають стягненню з відповідача.

Так, з розрахунку заборгованості та виписки за кредитом убачається, що проценти за користування кредитними коштами, передбачені договором нараховувались ОСОБА_1 з 26.08.2013 до 22.02.2023.

Тобто, відсотки за кредитним договором нараховувались відповідачу як до, так і після відступлення права вимоги 20.12.2022. Однак колегія суддів зауважує, що після відступлення права вимоги АТ «Райффайзен Банк» втратило право нараховувати відсотки за договором, натомість ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» набуло права вимоги за кредитом ОСОБА_1 в конкретній сумі заборгованості, що існувала на день укладення договору № 114/2-57-F і не може претендувати на нарахування відсотків за кредитними договором у розумінні ст. 1048 ЦК України. Разом з тим, про стягнення сум в порядку ст. 625 ЦК України позивач не заявляв.

За таких обставин, нарахування заборгованості в частині відсотків у період з 20.12.2022 до 22.02.2023 здійснювалось позивачем неправомірно, а отже в цій частині позов ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» не підлягає задоволенню.

Так, з розрахунку заборгованості вбачається, що за вказаний період ОСОБА_1 неправомірно нараховані відсотки в розмірі 3769,55 грн, які слід вирахувати із загальної суми заборгованості.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» просило суд стягнути з відповідача понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1400 грн.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження таких витрат суду надано копію договору №14/06/2023 про надання правової допомоги від 14.06.2023, акт виконаних робіт від 12.01.2024 та платіжну інструкцію №114 від 15.01.2024.

Таким чином, позивач надав суду докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартості.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку про доведеність та підтвердження понесених позивачем витрат у розмірі 1400 грн. Ця сума не є надмірною, забезпечуватиме баланс рівноваги між інтересами сторін у справі, відповідатиме принципу розумності та співмірності, визначеного як одним з основних критеріїв стягнення таких витрат.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2024 року та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» суму заборгованості за Договором №010/1136/82/0094562 від 08.07.2013 в розмірі 59673,65 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пп. 1, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

В силу вимог частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних вимог (94,06%) ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» має право на відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2848,14 грн, а з урахуванням часткового задоволення його апеляційної скарги, ОСОБА_2 має право на відшкодування витрат зі сплати судового збору в розмірі 269,79 грн.

Таким чином, згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України, розмір судового збору, що належить стягнути з відповідача на користь позивача складає 2578,35 грн (2848,14 грн 269,79 грн).

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369, ст. 374, ст. 376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Штабовенка Дениса Всеволодовича задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2024 року скасувати. Прийняти в цій справі нову постанову, якою:

«Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/1136/82/0094562 від 08 липня 2013 року в розмірі 59673 (п`ятдесят дев`ять тисяч шістсот сімдесят три) гривні 65 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» судові витрати на правову допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції в розмірі 1400 (одна тисяча чотириста) гривень.

В іншій частині позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 залишити без задоволення.»

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» витрати зі сплати судового збору в розмірі 2578 (дві тисячі п`ятсот сімдесят вісім) гривень 35 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 29 листопада 2024 року.

Головуючий:

Судді: