ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-др/753/88/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

08 травня 2024 року Дарницький районний суд міста Києва у складі

головуючої судді Шаповалової К.В.

за участі секретаря судових засідань Давидюк В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а заяву адвоката Бабенко Яни Вікторівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики неукладеним,

В С Т А Н О В И В:

11 квітня 2024 року Дарницьким районним судом міста Києва ухвалено рішення у справі № 753/18113/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики неукладеним.

18 квітня 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва від адвоката Бабенко Я.В надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі стосовно витрат на правничу допомогу.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 22 квітня 2024 року заяву передано судді Шаповаловій К.В.

Звертаючись із поданою заявою, адвокат Бабенко Я.В. зазначає, що у позовній заяві зазначала про орієнтовний розмір витрат позивача на правову допомогу та під час розгляду справи повідомляла суд про те, що після ухвалення судового рішення у справі нею будуть подані до суду додаткові докази про понесені позивачем витрати на правничу допомогу.

У судове засідання призначене на 08 травня 2024 року учасники справи не з`явилися, від представника позивача - адвоката Бабенко Я.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Причини неявки відповідача чи його представника суду невідомі, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вивчивши доводи, викладені в заяві представника позивача, суд доходить наступного висновку.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 11 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики були задоволені частково, а саме - стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1 782 000,00 грн, що еквівалентно 44 000 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 13094, 25 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Судом встановлено, що заява від адвоката Бабенко Я.В. про ухвалення додаткового рішення була подана 16 квітня 2024 року, що підтверджується відбитком поштового штемпелю на конверті. Рішення у справі було ухвалено 11 квітня 2024 року, отже така заява подана представником позивача з дотриманням строків, визначених ЦПК України.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Разом із позовною заявою суду було надано копію договору про надання правової допомоги від 12 вересня 2023 року, укладений між позивачем та АО «Мітракс».

Умовами договору про надання правової допомоги сторонами було визначено, що виконавець приймає зобов`язання надавати замовнику за його замовленнями комплекс послуг, вказаний в пункті 2.1.1. договору та/або в додатках до договору, а замовник зобов`язується здійснити плату за надані юридичні послуги на умовах та у строки, що передбачені умовами цього договору.

Розділом 5 договору регулюється питання щодо ціни договору та порядку розрахунків, зокрема, визначено, що ціна цього договору становить суму вартості послуг та додаткових витрат виконавця, наданих останнім та сплачених замовником протягом строку дії договору. Оплата послуг, наданих виконавцем, здійснюється замовником відповідно до обсягу наданих послуг в порядку та на умовах, визначених договором. Оформлення і передача замовнику наданих послуг провадиться шляхом підписання відповідних актів прийому-передачі.

Також до матеріалів справи були долучені копії ордерів АО "Мітракс", рахунку на оплату № 226 від 13 вересня 2023 року, згідно якого вартість наданих послуг (позовна заява, заява про забезпечення позову) склала 19 000 грн та квитанцію про оплату коштів згідно вищезгаданого рахунку.

До заяви про ухвалення додаткового рішення у справі представником позивача було долучено також:

- акт прийому-передачі наданих послуг від 28 вересня 2023 року, у якому зазначено виконані послуги: позовна заява, кількість витраченого часу - 7,5 годин, вартість - 15 000 грн; заява про забезпечення позову, кількість витраченого часу - 2 години, вартість - 4000 грн. Також повторно долучено рахунок на оплату № 226 від 13 вересня 2023 року, квитанцію про оплату коштів згідно вищезгаданого рахунку у розмірі 19000 грн;

- акт прийому-передачі від 30 жовтня 2023 року, у якому зазначено вид послуги: консультація за жовтень 2023 року по справі № 753/18133/23, кількість витраченого часу - 1 година та її вартість - 2000 грн; рахунок на оплату № 275 від 30 жовтня 2023 року на суму 2000 та квитанція про оплату коштів згідно вказаного рахунку;

- акт прийому-передачі від 29 листопада 2023 року, у якому зазначені види послуг: підготовка та участь у судовому засіданні від 22 листопада 2023 року, кількість витраченого часу - 2,5 год, вартість - 5500 грн; відповідь на відзив по справі №753/18113/23, кількість витрачено часу - 3 години, вартість послуги - 6000 грн; рахунки на оплату зазначених послуг № 297 від 23 листопада на суму 5500 грн та № 298 від 24 листопада 2023 року та квитанції щодо сплати вказаних рахунків.

- акт прийому-передачі від 31 січня 2024 року, у якому зазначені види послуг: підготовка та участь у судовому засіданні від 16 січня 2024 року, кількість витраченого часу - 3 год, вартість - 6000 грн; підготовка та подача відзиву на зустрічний позов по справі №753/18113/23, кількість витрачено часу - 3 години, вартість послуги - 6000 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 06 від 17 січня 2024 року та квитанція щодо сплати вказаного рахунку;

- акт прийому-передачі від 28 лютого 2024 року, у якому зазначені види послуг: підготовка та участь у судовому засіданні від 20 лютого 2024 року, кількість витраченого часу - 2,5 год, вартість - 5500 грн; рахунок на оплату зазначених послуг № 40 від 21 лютого 2024 року та квитанція щодо сплати вказаного рахунку;

- акт прийому-передачі від 28 березня 2024 року, у якому зазначені види послуг: підготовка та участь у судовому засіданні від 06 березня 2024 року, кількість витраченого часу - 2,5 год, вартість - 5500 грн; підготовка та участь у судовому засіданні від 25 березня 2024 року, кількість витраченого часу - 2,5 год, вартість - 5500 грн; підготовка та подача клопотання про витребування оригіналу договору по справі №753/18113/23, кількість витраченого часу - 1 година, вартість - 2000 грн; рахунки на оплату зазначених послуг № 50 від 06 березня 2024 року, № 64 від 25 березня 2024 року, № 67 від 26 березня 2024 року та квитанції щодо сплати вказаного рахунку;

- акт прийому-передачі від 15 квітня 2024 року, у якому зазначені види послуг: підготовка та участь у судовому засіданні від 11 квітня 2024 року, кількість витраченого часу - 2,5 год, вартість - 5500 грн; підготовка та подача заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі № 753/18113/23, кількість витраченого часу - 1 година, вартість 2000 грн, рахунок на оплату зазначених послуг № 84 від 11 квітня 2024 року та квитанція щодо сплати вказаного рахунку.

Відповідно до приписів частини восьмої статті 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем ОСОБА_2 та його адвокатом не було подано до суду заперечень щодо заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на користь позивача витрат, понесених ним на правову допомогу.

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу.

Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Отже, нормами чинного законодавства визначено право сторін договору про надання правової допомоги визначати вартість наданих/отриманих послуг на власний розсуд чи фіксованою сумою чи обрахунком з урахуванням вартості однієї години роботи та кількості потрачених годин. При цьому, виконавець, який надає певний вид послуг має право на власний розсуд, в залежності від складності певної дії, визначати вартість її за годину.

Отже, як вбачається із долучених до матеріалів справи документів, а саме - актів прийому-передачі виконаних робіт вбачається, що вартість 1 години витраченого адвокатом часу на надання правової допомоги складає 2000 грн.

Разом із тим, адвокат у долучених актах зазначав, що нею було надано послуги, зокрема, для підготовки та участі у судовому засіданні 22 листопада 2023 року вона витратила 2,5 год, хоча з протоколу судового засідання від 22 листопада 2023 року вбачається, що воно тривало 13 хвилин; для підготовки та участі в судовому засіданні 16 січня 2024 року адвокат зазначає, що вона витратила 3 години, однак із протоколу судового засідання від 16 січня 2024 року вбачається, що воно тривало 12 хвилин; для підготовки та участі в судовому засіданні 20 лютого 2024 року адвокат зазначає, що вона витратила 2,5 години, однак із протоколу судового засідання від 20 лютого 2024 року вбачається, що воно тривало 30 хвилин; для підготовки та участі в судовому засіданні 06 березня 2024 року адвокат зазначає, що вона витратила 2,5 години, із протоколу судового засідання від 06 березня 2024 року вбачається, що підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначено до розгляду по суті; для підготовки та участі в судовому засіданні 25 березня 2024 року адвокат зазначає, що вона витратила 2,3 години, однак з довідки від 25 березня 2024 року, складеної секретарем судових засідань ОСОБА_3 , вбачається, що судове засідання не відбулося у зв`язку із оголошенням довготривалої повітряної тривоги; для підготовки та участі в судовому засіданні 11 квітня 2024 року адвокат зазначає, що витратив 2,5 години, однак із протоколу судового засідання від 11 квітня 2024 року вбачається, що воно тривало 20 хвилин. Поряд з цим, адвокатом не надано належного обґрунтування розрахуванням нею часу, витраченого на кожне із зазначених судових засідань, які саме нею дії вчинялись для його підготовки, та з чого вона виходила, визначаючи такий час за кожне судове засідання, враховуючи дійсну їх тривалість.

Стосовно розміру витрат на підготовку та подачу заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Така позиція викладена у додаткові постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22.

В пунктах 33- 34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19 зазначено, що нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:

- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);

- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);

- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Таким чином, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, та зважаючи на підставу та предмет позову, зміст позовної заяви, докази, долучені до неї, зміст відповіді на відзив, відзиву на зустрічну позовну заяву, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з огляду на кількість та тривалість судових засідань, часткове задоволення позовних вимог, враховуючи те, що представником позивача не подавалось до суду клопотання про витребування оригіналу договору, про яке зазначено у розрахунку витрат, з огляду на принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, суд вважає, що заявлені витрати представником позивача не відповідають критерію розумності, не співрозмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер.

З огляду на зазначене у сукупності, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення правничої допомоги у розмірі 17000 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

заяву адвоката Бабенко Яни Вікторівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики неукладеним- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 17 000 грн.

В іншій частині вимог - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 17 травня 2024 року.

Суддя К.В. Шаповалова