ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Слюсар Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року адвокат Вітер Сергій Вікторович звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 . Цим рішенням припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за рішенням Апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2013 року. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17 липня 2014 року рішення залишено без змін. Виконавче провадження відкрито 29 липня 2014 року. Відповідно до довідки Фастівського МВ ДВС ГТУЮ в Київській області, станом на 01.11.2023 року розмір заборгованості по сплаті аліментів складає 53 620,52 грн.

Рішеннями судів неодноразово стягувалась пеня за несвоєчасно сплачені аліменти. Зокрема, постановою Київського апеляційного суду від 12.09.2023 року (справа № 381/2941/20) залишено в силі рішення суду від 07.07.2021 року про стягнення суми пені з ОСОБА_2 за період з 01.11.2018 року по 30.09.2020 року в сумі 53 620,52 грн.

При цьому, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2020 року по 31.12.2022 року, але наразі дане рішення оскаржується в апеляційному порядку.

Позивач зазначила, що ОСОБА_2 звільнений від сплати аліментів з 21 червня 2017 року на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 . Але розмір заборгованості по аліментам залишився в розмірі 53 620,52 грн., відповідно до довідки розрахунку від 04.04.2024 року, що надано Фастівським МВ ВДВС.

Розрахунок суми пені, на переконання ОСОБА_1 , становить 97 053,14 грн. Між тим, на підставі ст. 196 СК України, сума пені підлягає зменшенню до 53 620,52 грн.

Тому, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь суму пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2023 року по 30.06.2023 року у розмірі 53 620,52 грн.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 вказав, що позивач зловживає своїми правами на подачу позовної заяви. При цьому, судами під час розгляду інших справ неодноразово було встановлено, що дитина з народження проживає з батьком, який повністю її утримує. Оскільки аліменти мають бути використані на дитину, стягнення коштів на користь позивача суперечить вимогам закону. Крім того, по досягненню дочкою повноліття, ОСОБА_2 перерахував на особистий рахунок ОСОБА_5 суму коштів, що значно перевищує суму заборгованості. Також відповідач вказує, що він з донькою намагались неодноразово у судовому порядку скасувати заборгованість по аліментах, звертались до суду із заявами про заміну сторони виконавчого провадження. На думку відповідача, такі необґрунтовані дії позивача істотно впливають на матеріальний рівень життя сім`ї Уколових, а з початком повномасштабного вторгнення, відповідач, якому заборонено виїзд за межі України у зв`язку з проведення виконавчих дій, був позбавлений можливості вивезти дитину за межі України в цілях захисту. Сама ж відповідач під час воєнного стану виїхала за межі України та не цікавиться дитиною. Тому, просив відмовити у задоволенні даного позову.

У судове засіданні представник позивача та позивач не з`явились, в матеріалах справи наявні заяви представника та позивача про розгляд справи у їх відсутність, в яких зазначено, що вимоги позову позивач підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 26.06.2024 року здійснено перехід із спрощеного позовного провадження у розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 21.08.2024 року відмовлено у задоволенні заяв про залучення до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_5

16.09.2024 року, відповідач ОСОБА_2 через канцелярію суду подав заяву про відвід головуючому судді Осаулової Н.А.

Ухвалою судді Осаулової Н.А. від 23.09.2024 року таку заяву передано до канцелярії суду для визначення судді в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України, який буде розглядати заяву про відвід.

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Соловей Г.В. від 25 вересня 2024 року у задоволенні заяви про відвід судді Осаулової Н.А. відмовлено.

У подальшому, ухвалою суду від 23.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 25.11.2024 року відмовлено у задоволенні заяв про залучення до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_5 .

Суд, дослідивши документи, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом із Єдиного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року у справі № 381/1118/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 17 липня 2014 року рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року залишено без змін.

24 січня 2019 року Фастівським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення у справі № 381/4642/17 (провадження № 2/381/16/19), яким звільнено ОСОБА_2 з 21 червня 2017 року від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно до виповнення дитиною повноліття стягнутих за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.04.2014 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини з усіх видів її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно починаючи з 14.12.2017 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року у справі №381/4642/17 рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2019 року було скасовано в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та ухвалено в цій частині нове про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів за період із 01 березня 2018 року по 31 жовтня 2018 року в сумі 4 604,81 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року у справі №381/2941/20 залишено без змін рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.07.2021 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2018 року по 01.10.2020 року у розмірі 53 620,52 грн.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 18 ЦПК України).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Звертаючись до суду з даним позовом та обґрунтовуючи вимоги у процесі розгляду справи, позивач, серед іншого, надала довідку Фастівського МВ ДВС ГТУЮ в Київській області від 04.11.2024 року та враховуючи приписи ст. 196 СК України, просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2023 року по 30.06.2023 року у розмірі 53 620,52 грн.

Як зазначено у постанові Київського апеляційного суду від 18.02.2020 року у справі у справі №381/4642/17, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 17 липня 2014 року, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року залишено без змін. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист. Відділом ДВС Фастівського МРУЮ відкрито виконавче провадження № 44196381. У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини з одного з подружжя відбувалося за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Законодавцем визначено, що неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів обчислюється у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, з враховується розміру несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Розмір пені за місячним платежем розраховується за формулою: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Строк прострочення починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

Як було неодноразово встановлено судами під час розгляду справ про стягнення пені за прострочення сплати аліментів ОСОБА_2 належним чином не виконує рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року про стягнення з нього аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів, і у зв`язку з цим з нього стягувалась пеня за прострочення сплати аліментів. Всі рішення про стягнення пені за прострочення сплати аліментів набрали законної сили.

Під час розгляду справи №381/4642/17 встановлено, що вказана заборгованість утворилась до часу, з якого визначено місце проживання дитини з батьком (до 21 червня 2017 року - дата набрання рішення законної сили), а відтак до цього часу ОСОБА_2 мав добросовісно виконувати рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Відповідно до вимог цивільного законодавства, сплачені аліменти не підлягають поверненню.

На час розгляду даної справи відповідач не надав суду докази, що його звільнено від сплати заборгованості по аліментах, як це передбачено ч. 2 ст. 197 СК України.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

За умовами ч. 13 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі.

На підтвердження позовних вимог, стороною позивача надано лист та розрахунок Фастівського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у яких вказано, що розмір заборгованості по сплаті аліментів станом на 04.11.2024 року за період з 04.03.2014 року по 21.06.2017 року (дата набрання рішенням суду про визначення місця проживання дитини з батьком законної сили) складає 53 620,52 грн. Станом на 04.11.2024 року вказану заборгованість не погашено.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної ним у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, у якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Враховуючи той факт, що відповідач був обізнаний про стягнення з нього за рішенням суду на користь позивача аліментів на доньку та їх розмір, він повинен був сплачувати аліменти від дня набрання зазначеним рішенням законної сили.

Наданий позивачем розрахунок суми пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2023 року по 30.06.2023 року судом перевірено та становить 97 053,14 грн. Жодних доводів на спростування вказаного розрахунку відповідач не надав. У той же час, на підставі ст. 196 СК України, оскільки пеня не може перевищувати 100 % суми заборгованості, вказана сума підлягає зменшенню до 53 620,52 грн.

Даючи юридичну оцінку доказам, з урахуванням встановлених судом обставин, беручи до уваги обов`язковість судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки, не доведення відповідачем належними та допустимими доказами факту його звільнення від сплати заборгованості по аліментах, суд приходить до висновку про наявність підстав, згідно приписів ч. 1 ст. 196 СК України, для стягнення на користь позивача суми пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2023 року по 30.06.2023 року у розмірі 53 620,52 грн. та, відповідно, задоволення позову у повному обсязі.

У відповідності до норм ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а вказане рішення ухвалюється на її користь, з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 181, 183, 196 СК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 4, 10, 12, 13, 77, 78, 81, 141, 187, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2023 року по 30.06.2023 року у розмірі 53 620,52 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 виданий Фастівським РВ Управління ДМС України Київської області 21 січня 2014 року, адреса проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт серія НОМЕР_4 виданий Фастівським МВ ГУ МВС України в Київській області 2 грудня 2011 року, адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: Н.А. Осаулова

Повний текст рішення суду виготовлено 26.11.2024 року