Провадження № 2/357/2213/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Нізовій А. Р.,

за участі представника позивачів ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду № 6 в м. Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ», Акціонерного товариства «ГОУ ІНВЕСТ АГ», Акціонерного товариства «ГОУ ОСТ ІНВЕСТ АГ» про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вищевказаним позовом, який мотивував тим, що 23 лютого 2020 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено Договір позики № 2, відповідно до якого ОСОБА_5 передав, а ОСОБА_4 отримав грошові кошти у розмірі 4 895 540,00 грн., що станом на дату укладення вказаного договору за офіційним курсом НБУ гривні до долара США становить 200 000,00 дол. США, строком до 20 жовтня 2021 року. 23 лютого 2020 року між позикодавцем ОСОБА_5 , боржником ОСОБА_4 , поручителем ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ», поручителем АТ «ГОУ ІНВЕСТ АГ» та поручителем АТ «ГОУ ОСТ ІНВЕСТ АГ» було укладено Договір поруки № 2, відповідно до п. 1.1. якого Поручитель ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ», АТ «ГОУ ІНВЕСТ АГ» та АТ «ГОУ ОСТ ІНВЕСТ АГ» поручилися перед Кредитором ОСОБА_5 за виконання обов`язку ОСОБА_4 , щодо виконання останнім його зобов`язань за Договором позики № 2 від 23 лютого 2020 року. 20 травня 2021 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № 2-Ц від 20 травня 2021 року, відповідно до п.1 якого первісний кредитор ОСОБА_5 відступає новому кредитору ОСОБА_3 право грошової вимоги, належне первісному кредитору у відповідності до договору позики № 2 від 23 лютого 2020 року. 21 жовтня 2021 року позивачем було вручено боржнику та поручителям претензії з вимогами повного погашення заборгованості, які станом на день подачі цього позову залишились без задоволення. З огляду на те, що відповідно до умов п. 2 договору позики № 2 від 23 лютого 2020 року, повернення боргу повинно бути здійснено у грошовій формі - національній валюті України у гривнях станом на день повернення позики, або за погодженням з Позикодавцем у доларах США по курсу НБУ, сума боргу станом на дату подання цієї заяви складає 7 313 720,00 (сім мільйонів триста тринадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 копійок, що по курсу НБУ 36,5686 гривень за 1 долар США станом на 26.10.2022р., становить 200 000 доларів США. Крім того, за умовами п. 6 Договору позики №2 від 23 лютого 2020 року, за прострочення повернення позики позичальник зобов`язався сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, яка прострочена, за кожен день прострочення, а також суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, у порядку ст. 625 ЦК України, що в загальному розмірі становить 10 386 745,96 грн. Оскільки на даний час відповідачі не виконали взяті на себе зобов`язання за договором позики в повному обсязі, позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ», Акціонерного товариства «ГОУ ІНВЕСТ АГ», Акціонерного товариства «ГОУ ОСТ ІНВЕСТ АГ» на його користь заборгованість за договором позики №2 від 23 лютого 2020 року у розмірі 10 386 745,96 гривень, а також стягнути солідарно з відповідачів судовий збір в розмірі 12 405 гривень. (а.с. 80-87, том 1)

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2022 року головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою судді від 02 листопада 2022 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову було задоволено частково. Постановлено накласти арешт на грошові кошти належні ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» (), що обліковуються на рахунках IBAN НОМЕР_1 в AT КБ «ПриватБанк» (МФО 305299), IBAN НОМЕР_2 в ПАТ «БАНК ВОСТОК», IBAN НОМЕР_3 (UAH), (USD), (EUR), (RUB), (PLN), НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) в AT «ПРОЕРЕДИТ БАНК» в межах суми 10 386 745,96 грн., зупинивши видаткові операції з коштами, які надійшли на рахунки та вже знаходяться на вищевказаних рахунках ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» (), за винятком операцій, пов`язаних з перерахуванням грошових коштів по сплаті податків, зборів до бюджету або державні цільові фонди, так само по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на державне пенсійне страхування, видатків пов`язаних з виплатою заробітною плати. (а.с. 59-65, том 1)

Постановою Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2022 року було скасовано та у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ», Акціонерного товариства «ГОУ ІНВЕСТ АГ», Акціонерного товариства «ГОУ ОСТ ІНВЕСТ АГ» про стягнення заборгованості за договором позики відмовлено.

Ухвалою судді від 06 березня 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. (а.с.129-130, том 1)

Ухвалою суду від 21 березня 2023 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Солдатова Андрія Олександровича про забезпечення позову було відмовлено. (а.с. 162-166, том 1)

Ухвалою суду від 21 березня 2023 року було зупинено провадження по справі, у зв`язку зі зверненням з судовим дорученням про надання правової допомоги (вручення документів) до Центрального Органу запитуваної держави Швейцарії та до Центрального Органу запитуваної держави Ліхтенштейну. (а.с. 167-170, том 1)

Судом 24.03.2023 року за вх..№ 12602 отримано відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» - адвоката Андросович Г.С., в якому остання вказала, що ТОВ «Євротранстелеком» є підприємством, що забезпечує роботу об`єктів критичної телекомунікаційної інфраструктури України від функціонування яких залежить робота мобільних операторів, операторів фіксованого зв`язку, телекомунікаційної мережі Укрзалізниці та цілого ряду силових відомств України, тому у 2020-2021 роках відносно підприємства здійснено кілька спроб рейдерських захоплень. Після ознайомлення із матеріалами справи у суді відповідач дізнався про існування Договору поруки № 2 від 23.02.2020 року. Представник відповідача зазначає, що ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» ніколи не видавало жодних довіреностей на ім`я ОСОБА_6 щодо укладення будь-яких договорів поруки, чи будь-яких інших договорів. Договір поруки та довіреності від ТОВ «Євротранстелеком», копії яких додано позивачем до матеріалів даної справи, є підробнимим та спрямовані на умисне штучне блокування роботи підприємства та шахрайське заволодіння його коштами. У зв`язку з виявленням факту підробки документів ТОВ «Євротранстелеком» було подано позов до ОСОБА_3 , Бойківа A M про визнання правочинів недійсним (справа №346/5502/22). Також, Товариство звернулося із заявою про вчинення злочину до правоохоронних органів. Тобто, від імені ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» на підставі підробленої Довіреності було укладено Договір поруки №2 до Договору позики № 2 від 23 лютого 2020 року. Представник відповідача звертає суду увагу на те, що на останній сторінці підробленого Договору поруки №2 до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року зазначений розрахунковий рахунок ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», однак даний розрахунковий рахунок було відкрито лише 08.11.2021 року. Тобто, станом на 23.02.2020 року даного рахунку не існувало, як і не існувало його станом на 20.05.2021 року - дата укладення договору відступлення права вимоги між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Первісний кредитор ОСОБА_5 не міг підписувати даний договір поруки із зазначеним у ньому розрахунковим рахунком, оскільки він помер до відкриття такого рахунку - 28 жовтня 2021 року. В копії Договору поруки №2 до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року зазначено, що підписант ОСОБА_6 також виступає як член Ради директорів АТ «Гоу інвест АГ» та член Правління АТ «ГОУ ОСТ ІНВЕСТ АГ». Але, відповідно до наявних у ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» копій витягів з торгових реєстрів країн реєстрації зазначених вище іноземних компаній, ОСОБА_6 на дату укладання долученого до матеріалів справи 357/10050/22 Договору поруки №2 від 23.02.2020 року не був членом керівних органів АТ «ГОУ ІНВЕСТ АГ» та АТ «Гоу Ост Інвест АГ», як це зазначено в копії цього договору. Так, згідно інформації, що міститься у витягу Відомства торгового реєстру кантону Тургау (Швейцарія) від 01.07.2021 року щодо AT «ГОУ ІНВЕСТ АГ», відомості про ОСОБА_6 , як про члена Правління, були внесені до реєстру 30.06.2021 року (запис у реєстрі №5). Згідно витягу з торгового реєстру Князівства Ліхтенштейн від 29.06.2021 року щодо АТ «ГОУ ОСТ ІНВЕСТ АГ», відомості про ОСОБА_6 , як про члена Ради директорів (Правління), були внесені до реєстру 29.06.2021 року (запис в реєстрі №16). Усі зазначені обставини у сукупності підтверджують факт підробки низки документів, в тому числі довіреності № 23/08/2021-Д, яка нібито була видана ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» на ім`я ОСОБА_6 та договору поруки № 2 до договору позики № 2 від 23 лютого 2020 року, з метою штучного створення заборгованості та намагання заблокувати діяльність підприємства, яке під час військового стану забезпечує діяльність об`єктів критичної інфраструктури країни. Враховуючи зазначене, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову. (а.с. 178-184, том 1)

Судом 04.07.2023 року за вх..№ 29537 отримано від Центрального Органу запитуваної Держави Ліхтенштейну - Furstliches Landgericht (Court of Justice) (Spaniagass 1, 9490 Vaduz, Principality of Liechtenstein) підтвердження вручення Акціонерному товариству «ГОУ ОСТ ІНВЕСТ АГ» нотаріально засвідчені переклади позовної заяви та ухвали суду від 21.03.2023 року. (а.с. 1-83, том 2)

Також, судом 24.07.2024 року за вх..№ 32719 отримано від Центрального Органу запитуваної Держави Швейцарії - Office fеdеral de la Justice (OFJ) (Bundesrain 203003 BERNE Suisse) підтвердження вручення Акціонерному товариству «ГОУ ІНВЕСТ АГ» нотаріально засвідчені переклади позовної заяви та ухвали суду від 21.03.2023 року. (а.с. 87-169, том 2)

Ухвалою суду від 22 лютого 2024 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання. (а.с. 219-220, том 2)

Ухвалою суду від 02 квітня 2024 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до розгляду по суті. (а.с. 13-14, том 3)

Судом 02.05.2024 року за вх..№24654 отримано письмові пояснення за підписом керівника ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» Щербак В.П. (а.с.149-156, том 3)

Позивач ОСОБА_3 надав суду письмові пояснення, які були зареєстровані канцелярією суду 03.05.2024 року за вх..№24862. (а.с. 157-163, том 3)

В судовому засіданні призначеному на 03.05.2024 року судом були розглянуті заяви та клопотання учасників справи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав пояснення та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала пояснення та просила відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, судом встановлено, що 23 лютого 2020 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір позики № 2. (а.с. 88 том 1)

Відповідно до п. 1 Договору позику, позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти у розмірі 4 895 540,00 гривень (чотири мільйони вісімсот п`ять тисяч п`ятсот сорок гривень 00 копійок), що станом на дату укладення цього договору за офіційним курсом НБУ гривні до долара США (24,4777 грн.) становить 200 000, 00 (двісті тисяч доларів США), а позичальник зобов`язувався повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (по офіційному курсу НБУ гривні до долара США станом на дату повернення) у строк не пізніше 20 жовтня 2021 року.

За прострочення повернення позики позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, яка прострочена, за кожен день прострочення, а також суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, у порядку ст. 625 ЦК України. (п.6 Договору)

Відповідно до додатку №1 до договору позики №2 від 23 лютого 2023 року розписки про отримання грошових коштів, відповідач ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 4 895 540,00 гривень (чотири мільйони вісімсот п`ять тисяч п`ятсот сорок гривень 00 копійок), що станом на дату укладення цього договору за офіційним курсом НБУ гривні до долара США (24,4777 грн.) становить 200000, 00 (двісті тисяч доларів США) та зобов`язався повернути позикодавцеві за офіційним курсом НБУ гривні до долара США в день повернення у строк не пізніше 20 жовтня 2021 року (а.с. 89 том 1)

Згідно копії Договору поруки №2 до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року, укладеного між ОСОБА_4 (боржником), Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» у особі представника ОСОБА_6 , який діяв на підставі Довіреності №20/08/21-д (поручитель-1), Акціонерним товариством «Гоу інвест АГ» в особі члена Ради директорів з правом одноосібного підпису ОСОБА_6 , який діяв на підставі на підставі Рішення засідання Ради директорів від 07.02.2018 року (поручитель-2), Акціонерним товариством «Гоу Ост Інвест АГ» в особі Члена правління з правом одноосібного підпису ОСОБА_6 , який діяв на підставі Коституційного акту від 17.11.2009 року (поручитель-3) та ОСОБА_5 (кредитором), поручитель-1, поручитель-2 та поручитель-3 поручаються перед кредитором з виконання обов`язку ОСОБА_4 щодо виконання останнім його зобов`язань за договором позики №2 від 23 лютого 2020 року. (а.с. 90-92 том 1)

Також, судом встановлено, що 20 травня 2021 року між ОСОБА_5 (цемент) та ОСОБА_3 (цессіонарій) було укладено договір відступлення права вимоги №2-ц, відповідно до умов якого, цедент відступив права вимоги на суму основного зобов`язання, вартість якого складає гривневий еквівалент 200 000,00 (двісті тисяч доларів США), що по офіційному курсу НБУ гривні до долара США станом на дату видачі позики становить 4 895 540,00 гривень (чотири мільйони вісімсот п`ять тисяч п`ятсот сорок гривень 00 копійок). (а.с. 93-95 том 1)

Відповідно до копії акта приймання-передачі документів від 20 травня 2021 року (додаток №1 до договору відступлення права вимоги №2-ц від 20 травня 2021 року), ОСОБА_5 (цедент) передав ОСОБА_3 (цессіонарію) такі документи: договір позики №2 від 23 лютого 2020 р. підписаний між ОСОБА_5 (позикодавець) та ОСОБА_4 (позичальник) - 1 оригінал; розписка про отримання грошових коштів, видана ОСОБА_4 23 лютого 2020 р. - 1 оригінал; договір поруки №2 від 23 лютого 2020 р. підписаний між ОСОБА_5 (позикодавець), ОСОБА_4 (позичальник), Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» () (поручитель-1), Акціонерним товариством «ГОУ ІНВЕСТ АГ» (країна резиденства: Швейцарія, ідентифікаційний номер: СНЕ 101.107.693) (поручитель-2) та Акціонерним товариством «ГОУ ОСТ ІНВЕСТ АГ» (країна резиденства: Ліхтеншейн, ідентифікаційний номер: НОМЕР_6 ) (поручитель-3) - 1 оригінал; копія громадянського паспорту та ідентифікаційного номеру позичальника ОСОБА_4 . (а.с.96 том 1)

21 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_3 звернувся до відповідачів з вимогою про повернення грошових коштів за договором позики №2 від 23 лютого 2020 року. (а.с.97-98, 99-100, 101-102, 103-104 том 1)

Також, судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 серпня 2023 року (справа №346/5502/22) позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними було задоволено. Визнано недійсною довіреність № 23/08/2021-Д та Договір поруки № 2 до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року. (а.с. 183

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 адвоката Поваляєва Олега Борисовича задоволено частково. Рішення Коломийського міськрайонного суду від 25 серпня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнаня недійсною довіреність № 23/08/2021-Д та визнання недійсним Договору поруки № 2 до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року відмовлено.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як встановлено судом, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 23 лютого 2020 року було укладено договір позики №2, в якому сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. ОСОБА_5 (позикодавець) належним чином виконав умови договору позики №2, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою про отримання грошових коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що між ОСОБА_4 (боржником), Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» у особі представника ОСОБА_6 , який діяв на підставі Довіреності №20/08/21-д (поручитель-1), Акціонерним товариством «Гоу інвест АГ» в особі члена Ради директорів з правом одноосібного підпису ОСОБА_6 , який діяв на підставі на підставі Рішення засідання Ради директорів від 07.02.2018 року (поручитель-2), Акціонерним товариством «Гоу Ост Інвест АГ» в особі Члена правління з правом одноосібного підпису ОСОБА_6 , який діяв на підставі Коституційного акту від 17.11.2009 року (поручитель-3) та ОСОБА_5 (кредитором) було укладено договір поруки №2 до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року.

Заперечуючи позовні вимоги відповідач ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» зазначає, що Товариство ніколи не видавало жодних довіреностей на ім`я ОСОБА_6 щодо укладення будь-яких договорів порук.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд не може погодитися з доводами відповідача, оскільки факт укладання договір поруки №2 до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року підтверджується постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 січня 2024 року у справі №346/502/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними.

Так, при розгляді справи №346/5502/22 колегією суддів установлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» в особі представника Бойківа Анатолія Михайловича, який діє на підставі довіреності № 20/08/2021-Д уклав договір поруки №2 до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року про відповідальність позивача перед кредитором за договором позики №2 від 23 лютого 2020 року укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , за яким ОСОБА_5 перередав у власність ОСОБА_4 4 895 540.00 грн., що еквівалентно на день укладення 200 000 доларів США.

Також встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» не оспорює договір довіреності № 20/08/2021-Д на підставі якого ОСОБА_6 уклав договір поруки №2 до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року про відповідальність позивача перед кредитором за договором позики №2 від 23 лютого 2020 року. Згідно частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом та зазначено вище, позивач ОСОБА_3 правомірно набув право вимоги до відповідачів.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що договір позики № 2 від 23 лютого 2020 року, договір поруки №2 до договору позики № 2 від 23 лютого 2020 року та договір відступлення права вимоги №2-Ц від 20.05.2021 року є чинними та в передбачений Законом спосіб їх не було визнано недійсним.

Як вбачається зі змісту договору позики №2 від 23.02.2024 року та додатку №1 до договору позики №2 від 23 лютого 2023 року розписки про отримання грошових коштів, відповідач ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 4 895 540,00 гривень (чотири мільйони вісімсот п`ять тисяч п`ятсот сорок гривень 00 копійок), що станом на дату укладення цього договору за офіційним курсом НБУ гривні до долара США (24,4777 грн.) становить 200 000, 00 (двісті тисяч доларів США) та зобов`язався повернути позикодавцеві за офіційним курсом НБУ гривні до долара США в день повернення у строк не пізніше 20 жовтня 2021 року.

Однак докази того, що відповідач виконав взяті на себе зобов`язання та повернув позивачу кошти в обумовлені строки в повному обсязі, суду не надані.

Відповідно до статей 526, 530, 610, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 99 Конституції України передбачено, що грошовою одиницею України є гривня.

Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці Україні - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня, як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до умов п. 2 договору позики № 2 від 23 лютого 2020 року, повернення боргу повинно бути здійснено у грошовій формі - національній валюті України у гривнях станом на день повернення позики, або за погодженням з Позикодавцем у доларах США по курсу НБУ.

Так, позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом 26 жовтня 2022 року, а тому сума боргу на дату подання позову складає 7 313 720,00 (сім мільйонів триста тринадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 копійок, що за курсом НБУ 36,5686 гривень за 1 долар США станом на 26.10.2022 р., становить 200 000 доларів США.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів основної суми боргу за офіційним курсом НБУ гривні до долару США в розмірі 7 313 720,00 грн. (сім мільйонів триста тринадцять тисяч сімсот двадцять гривень 00 копійок) є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Крім того, відповідно до п. 6 Договору позики за прострочення повернення позики позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, яка прострочена, за кожен день прострочення, а також суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, у порядку ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 та ч.3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. (ст. 551 ЦК України)

Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, дійшов висновку, що загальний її розмір становить 1 782 193,53 (один мільйон сімсот вісімдесят дві тисячі сто дев`яносто три гривні п`ятдесят три копійки).

Вказані вище розрахунки суми боргу та пені відповідачами не оспорювалися.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року N 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17.

Також, аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 130/2604/18 (провадження № 61-19817св19).

З урахуванням викладеного, позовна вимога про стягнення з відповідачів інфляційних втрат в розмірі 1 290 832,43 грн. (один мільйон двісті дев`яносто тисяч вісімсот тридцять дві гривні 00 копійок) є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилами доказування, визначеними статями 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ», Акціонерного товариства «ГОУ ІНВЕСТ АГ», Акціонерного товариства «ГОУ ОСТ ІНВЕСТ АГ» про стягнення заборгованості за договором позики підлягають частковому задоволенню, зокрема з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за договором позики № 2 від 23 лютого 2020 року у розмірі 9 095 913,53 грн. (дев`ять мільйонів дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот тринадцять гривень п`ятдесят три копійки), з яких: 7 313 720,00 грн. основна сума боргу за офіційним курсом НБУ гривні до долару США; 1 782 193,53 грн. пеня.

Згідно п.2 ч. 5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, внаслідок часткового задоволення позову з відповідачів підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у відсотковому відношенні до задоволених вимог.

Так, позивачем до відповідачів заявлено позовні вимоги на загальну суму 10 386 745,96 грн., задоволено судом до стягнення суму 9 095 913,53 грн., тобто 87,57% від заявленого розміру.

Таким чином, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача становить 10863,06 грн. (12405 х 87,57%), тобто по 2715,76 грн. з кожного відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 89, 133, 137, 141, 187, 258- 265, 273, 354, 355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ», Акціонерного товариства «ГОУ ІНВЕСТ АГ», Акціонерного товариства «ГОУ ОСТ ІНВЕСТ АГ» про стягнення заборгованості за договором позики, - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ», Акціонерного товариства «ГОУ ІНВЕСТ АГ», Акціонерного товариства «ГОУ ОСТ ІНВЕСТ АГ» на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики № 2 від 23 лютого 2020 року у розмірі 9 095 913,53 грн. (дев`ять мільйонів дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот тринадцять гривень п`ятдесят три копійки).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2715,76 грн. (дві тисячі сімсот п`ятнадцять гривень сімдесят шість копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» на користь ОСОБА_3 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2715,76 грн. (дві тисячі сімсот п`ятнадцять гривень сімдесят шість копійок).

Стягнути з Акціонерного товариства «ГОУ ІНВЕСТ АГ» на користь ОСОБА_3 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2715,76 грн. (дві тисячі сімсот п`ятнадцять гривень сімдесят шість копійок).

Стягнути з Акціонерного товариства «ГОУ ОСТ ІНВЕСТ АГ» на користь ОСОБА_3 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2715,76 грн. (дві тисячі сімсот п`ятнадцять гривень сімдесят шість копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 )

Відповідач: ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_8 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» (адреса: вул. В`ячеслава Липинського, буд. 5, м. Київ, 01030, ).

Відповідач: Акціонерне товариство «ГОУ ІНВЕСТ АГ» (адреса: Бургштрассе, 8, м. Кройцлінген, 8280, Швейцарія, країна резидентства: Швейцарія ідентифікаційний номер: СНЕ 101.107.693)

Відповідач: Акціонерне товариство «ГОУ ОСТ ІНВЕСТ АГ» (адреса: Ойлештрассе, 5, м. Вадуц, 9490, Ліхтенштейн, країна резидентства: Ліхтенштейн ідентифікаційний номер: НОМЕР_6 .

Повний текст судового рішення виготовлено 16 травня 2024 року.

Суддя Б. І. Кошель