Справа № 199/352/24
Провадження № 2/202/3141/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

06 березня 2024 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Марченко Н.Ю., ознайомившись із матеріалами цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» звернулося до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 16 січня 2024 року зазначену справу передано за підсудністю до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська.

При направленні справи за підсудністю до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська суд виходив із того, що відповідно до частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, а відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , тобто в Індустріальному районі міста Дніпра.

Водночас при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що дана справа не підсудна Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.

Так, згідно з частиною 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Водночас відповідно частини 8 статті 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина 16 статті 28 ЦПК України).

Отже, загальна підсудність застосовуються до всіх справ за винятком тих, для яких ЦПК України встановлює інший вид підсудності.

Статтею 30 ЦПК України для окремих видів позовів встановлено виключну підсудність.

Зокрема, відповідно до частини 1 статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

За положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Тож правовідносини щодо надання та оплати житлово-комунальних послуг пов`язані з приміщеннями та будинками, для забезпечення умов проживання чи перебування в яких такі послуги надаються.

В постанові від 16.02.2021 року по справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Великою Палатою Верховного Суду відзначено, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно необов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України».

Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року по справі № 638/1988/17 також було викладено позицію, згідно з якою позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред?являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Аналіз наведених норм та судової практики свідчить, що позови про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна мають пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Суд звертає увагу, що предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Правовідносини між сторонами стосуються постачання та споживання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак між сторонами наявний спір з приводу утримання відповідачем нерухомого майна, яке розташоване в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпра.

В даному випадку відповідач хоча й має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_2 ), однак у разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Отже, зазначена справа Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська не підсудна.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи вищенаведене, справу необхідно передати за виключною підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська.

При цьому суд наголошує на тому, що в даному конкретному випадку немає спору між судами про підсудність, оскільки справа була направлена до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська для розгляду за зареєстрованим місцем проживання відповідача відповідно до частини 1 статті 27 ЦПК України.

Разом із тим, після ознайомлення з матеріалами справи судом установлено, що на цей спір поширюються правила виключної підсудності.

Керуючись ст. ст. 30, 31 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію передати за виключною підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Марченко