12.03.2024 Єдиний унікальний № 372/2004/23 провадження № 2/371/119/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Миронівка

ЄУН 372/2004/23

Провадження № 2/371/119/24

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Литвин С.С.,

розглянувши у порядку спрощенкого провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди,

У С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що 25 березня 2020 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ПрАТ «МХП» був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу № 06/107-69-001819/20-131, предметом якого є страхування транспортного засобу «Сканія», д.н.з. НОМЕР_1 .

14 лютого 2021 року в по вулиці Незалежності в селі Маслівка Обухівського району відбулася дорожньо транспортна пригода за участю транспортного засобу «Сканія», д.н.з. НОМЕР_1 , та транспортного засобу «Москвич», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Відповідно до постанови суду відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

На підставі заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку та наданих ним документів було складено страховий акт. Відповідно до цього страхового акту позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 90308,63 грн.

Цивільно правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована за полісом обов?язкового страхування, тому ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було виплачене страхове відшкодування в розмірі 43682,52 грн.

Різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням зміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки у цьому разі у страховика не виникає обов?язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 46626,11 грн.

Посилаючись на правила статті 27 Закону України «Про страхування», статті 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 993, статті 1187, 1194 ЦК України, просив стягнути з відповідача 46626,11 грн суми збитків, які не відшкодовані страховим відшкодуванням та 2684,00 грн судових витрат у виді сплаченого судового збору.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області Каневського В.О. від 31 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, сформованого 18 вересня 2023 року, справу передано для розгляду судді Капшук Л.О.

Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило.

Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Аргументи учасників справи

29 грудня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він позовні вимоги не визнав. Заперечуючи проти позовних вимог, вказав, що його цивільно правова відповідальність як водія транспортного засобу автомобіля «Москвич», д.н.з. НОМЕР_3 , була застрахована у ТДВ «СГ «Оберіг» за договором цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/0675573, відповідно до умов якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду завдану майну складає 130000,00 грн.

ТДВ «СГ «Оберіг», відповідно до умов цього договору здійснило виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 43682,52 грн. При виплаті страхового відшкодування ТДВ «СГ «Оберіг» вказувала на норму п. 22.1 статті 22 та статті 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З урахуванням зазначених норм та «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, ТДВ «СГ «Оберіг» визначила розмір страхового відшкодування та здійснила повну його виплату. При цьому такі виплати були здійснені в межах страхових сум за Договором цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/0675573.

Крім того, згідно встановлених судом обставин постановою від 10 березня 2021 року ДТП за участі його автомобіля та автомобіля «Сканія» сталася 14 лютого 2021 року. З пояснювальної записки до начальника колони автомобілів Канівського регіонального центру логістики ПрАТ «М/ХП» звернувся водій ОСОБА_2 , на звороті якої в описанні випадку вказана дата 15 лютого 2021 року, а акт огляду транспортного засобу автомобіля «Сканія» складений ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 21 лютого 2021 року. При цьому до участі в проведенні огляду він не залучався та про огляд повідомлений не був, а відтак не міг висловити свої зауваження щодо інформації зазначеному в такому акті.

Вказав, що він був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення постановою суду 10 березня 2021 року, проте в претензії про виплату страхового відшкодування від 04 березня 2021 року його вже зазначили винним у вчиненні ДТП.

08 січня 2023 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якому вказав, що відповідно до додатку № 1 до договору добровільного страхування наземного транспортного засобу сторонами було погоджено, що при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом визначення вартості відновлювального ремонту, в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні без урахування фізичного зносу.

Відповідно до акту огляду застрахованого транспортного засобу «Сканія», проведеного з метою визначення вартості відновлювального ремонту, було складено рахунок за яким вартість такого ремонту складає 95258,63 грн.

На підставі вказаної ремонтної калькуляції та заяви погодження розміру страхового відшкодування було складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт, на підставі яких страхувальнику виплачено страхове відшкодування у розмірі 90308,63 грн.

З урахуванням норм статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до позивача перейшло право вимоги до відповідача (особи, відповідальної за збитки) у розмірі фактично виплаченого відшкодування (у розмірі понесених витрат), тобто у спірній сумі, що виключає будь яку залежність вказаного розміру від оцінки відновлювального ремонту забезпеченого майна.

Вказав, що, оскільки цивільно правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов?язкового страхування, то, керуючись статтями 22 та 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачу було сплачено страхове відшкодування у розмірі 43682,52 грн.

Тобто страховик відповідача сплатив позивачу вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу на замінені деталі, як визначено статтіми 22, 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням пунктів 2.3., 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Посилаючись на норми статті 1192 ЦК України та роз?яснення, викладені в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», вказав, що різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням зміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов?язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Оскільки страхова за полісом відшкодувує вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, а водночас потерпілі та страхові компанії за договором добровільного страхування несуть витрати у розмірі відновлення транспортного засобу.

Страхова компанія відповідача сплатила страхове відшкодування з урахуванням зносу на замінені деталі та франшизи, а позивач по справі сплатив страхове відшкодування у розмірі реальної вартості відновлення пошкодженого майна, внаслідок чого утворилася «різниця», яку відшкодовує винна особа.

В судове засідання представник позивача не з?явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належно, за текстом позовної заяви просив розгляд справи проводити без участі представника позивача.

Відповідач в судове засідання не з?явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належно за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання.

Відповідно до даних про вручення поштового відправлення, отриманих з офіційного сайту АТ «Укрпошта», поштове відправлення не вручене та повернуте в зв?язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не з?явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно за адресою місцезнаходження, про що свідчать дані рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення відправлення за довіреністю уповноваженому представникові.

Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, відповідач та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не з?явилися до суду, причин неявки в судове засідання не повідомили, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надали, враховуючи правила статті 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача та представника третьої особи.

Фактичні обставини справи

Суд встановив такі фактичні обставини.

14 лютого 2021 року о 20.50 годині ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Москвич» моделі «2140», д.н.з. НОМЕР_2 , вулицею Незалежності села Маслівка Миронівського району Київської області, порушив вимоги пунктів 2.3. б, 10.4 Правил дорожнього руху, перед початком розвороту не переконався в безпеці маневру, не надав перевагу в русі зустрічному транспортному засобу, та скоїв зуткнення з автомобілем марки «Scania», моделі «Р230», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ПАТ «Миронівський хлібопродукт», під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою судді Миронівського районного суду Київської області від 10 березня 2021 року у справі № 371/163/21 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у виді штрафу. Постанову відповідач не оскаржував, вона набрала чинності 23 березня 2021 року.

Вказані обставини підтверджуються даними Миронівського районного суду Київської області від 10 березня 2021 року у справі № 371/163/21 (а.с. 13).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «Scania», моделі «Р230», д.н.з. НОМЕР_1 , є ПАТ «Миронівський хлібопродукт» (а.с. 12).

25 травня 2020 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ПрАТ «МХП» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Генеральний» № 06/107-69-001819/20. В Додадку № 1 до договору № 06/107-69-001819/20 «Сертифікат (перелік) застрахованих транспортних засобів» визначено перелік застрахованих транспортних засобів (а.с. 15-25, 97-98).

Відповідно до розділу 23.2.4.1. вказаного договору страхова сума для відповідного застрахованого транспортного засобу (ЗТЗ) за договором становить 150000,00 грн.

Розділом 30.5. договору № 06/107-69-001819/20 визначено, що при пошкодженні ЗТЗ розмір прямого матеріального збитку визначається в розмірі вартості відновлювального ремонту ЗТЗ, яка складається з вартості нових складників ЗТЗ, що підлягають заміні під час ремонту, вартості ремонтно відновлювальних робіт ЗТЗ та вартості необхідних для ремонту матеріалів з урахуванням умов, визначених в договорі.

Розділом 30.7.1. договору № 06/107-69-001819/20 визначено, що вартість відновлювального ремонту розраховується без урахування зносу складників (деталей, вузлів, частин і агрегатів) ЗТЗ, які підлягають заміні під час ремонту (якщо в розділі 11 договору зазначено «Так»).

Згідно з даними розділу 11 договору та Додадку № 1 до договору № 06/107-69-001819/20 «Сертифікат (перелік) застрахованих транспортних засобів» транспортний засіб «Scania», моделі «Р230», д.н.з. НОМЕР_1 , входить до переліку застрахованих транспортних засобів (стахова сума 990000,00 грн, в графі «Вартість відновлювального ремонту розраховується без урахування зносу складників (деталей, вузлів, частин і агрегатів) ЗТЗ, які підлягають заміні під час ремонту» вказано «Так»).

На момент дорожньо транспортної пригоди цивільно правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації транспортного засобу «Москвич», д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг»» згідно полісу № АР0675573 (а.с. 90).

Під час ДТП керування автомобілем «Scania» д.н.з. НОМЕР_1 здійснював водій ОСОБА_2 , який виконував рейс згідно з покладеними трудовими обов?язками. Про ДТП він повідомив керівництво ПрАТ «МХП» 14 лютого 2021 року.

Вказані обставини підтверджуються даними пояснюючої записки ОСОБА_2 від 14 лютого 2021 року, даними наказу ПрАТ «МХП» № 203/1 від 10 грудня 2020 року, даними подорожного листа № КА200039169 від 14 лютого 2021 року, посвідченням водія ОСОБА_2 (а.с. 7, 8, 9, 10-11).

16 лютого 2021 року ПрАТ «МХП» звернулася до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про настання страхового випадку № 11 (а.с. 6).

Відповідно до даних акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) скаледного 21 лютого 2021 року спеціалістом відділу врегулювання ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», здійснено технічний огляд транспортного засобу «Scania», д.н.з. НОМЕР_1 , та визначено перелік пошкоджень (а.с. 26-29).

Загальна вартість проведених ремонтно відновлювальних робіт транспортного засобу «Scania», д.н.з. НОМЕР_1 , склала 95258,63грн з ПДВ (79382,19 грн без ПДВ).

Вказані обставини підтверджуються даними рахунку на предоплату № НОМЕР_4 від 21 лютого 2021 року, складеного ТОВ «Сканія Україна» (а.с. 30-31).

На підставі поданих страхувальником та зібраних страховиком документів складено розрахунок суми страхового відшкодування та страховий акт № 11 від 26 лютого 2021 року, відповідно до яких розмір страхового відшкодування визначено в загальній сумі 90308,63 грн (а.с. 32, 33).

Вказаний розмір заборгованості сплачено ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рахунок ПрАТ «Миронівський хлібопродукт». Факт сплати коштів підтверджується даними платіжного доручення № ЗР020158 від 01 березня 2021 року (а.с. 34).

04 березня 2021 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося до ТДВ «СГ «Оберіг» із заявою про стягнення заборгованості, в якій просило відшкодувати в порядку регресу 90308,63 грн за полісом ОСЦПВ № АР0675573 (а.с. 35).

Відповідно до даних страхового акту № 29834/1 від 09 липня 2021 року, складеного ТДВ «СГ «Оберіг» сума страхового відшкодування складає 43682,52 грн (а.с. 37).

Згідно з даними листа № 2804-01 від 28 квітня 2023 року ТДВ «СГ «Оберіг» повідомило ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що під час розрахунку страхового відшкодування товариство врахувало положення статті 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», пункту 7.38, 7, 41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та рік випуску транспортного засобу «Scania», д.н.з. НОМЕР_1 . Тому під час розрахунку суми страхового відшкодування застосовано коефіцієнт фізичного зносу згідно методики, який склав 0,7821. Також у відповідності до правил пункту 12.1. статті 12 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суму страхового відшкодування було зменшено на суму франшизи у розмірі 1500,00 грн. До листа додані копії платіжного доручення про перерахування на рахунок ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суми страхового відшкодування у розмірі 43682,52 грн та розрахунок коефіцієнту фізичного зносу досліджуваного КТЗ (а.с. 36, 37,38).

16 вересня 2021 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» направило ОСОБА_1 претензію № 13371/ІНС з вимогою відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди, яка була заподіяна внаслідок його дій, та страховою виплатою, яку здійснило ТДВ «СГ «Оберіг» на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с. 39).

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з?ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об?єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до частини 1, 2 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому звязку з порушенням.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов?язану з використанням транспортних засобів. Як встановлено у пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року визначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно зі статтею 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов?язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов?язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обовязку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092).

Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Суд враховує, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку.

Суд встановив, що ТОВ «СГ «Оберіг» виплачено страхове відшкодування у розмірі, визначеному Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Оскільки розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди у зв?язку з встановленням законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку, тобто відповідачем.

З огляду на вказане, суд відхиляє доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву про те, що виплат має бути здійснена в межах страхових сум за Договором цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/0675573.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням, яка складає 46626,11 грн.

Згідно статті 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку.

На підставі статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні приписи містяться у статті 993 ЦК України.

Відповідно до статті 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Спірні правовідносини, регулюються положеннями статті 27 Закону України «Про страхування» і статті 993 ЦК України.

Дані норми законодавчо закріплюють перехід до страховика, який виплатив страхове відшкодування, права вимоги страхувальника, яке він має до особи, відповідальної за збитки. Таке право страховика іменується правом на суброгацію.

Суброгація - це перехід до страховика на підставі відповідного акту права вимоги, яке страхувальник має щодо особи, винної у збитках. Це правило поширюється на страховика лише на суму фактично виплаченого ним страхового відшкодування (передання страхувальником страховикові права на стягнення заподіяної шкоди з третіх (винних) осіб у межах виплаченої суми).

Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв?язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов?язанні є потерпілий) до заподіювача.

Таким чином, у спірному зобов?язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відтак, до позивача перейшло право вимоги до відповідача на підставі статті 993 ЦК України - в порядку суброгації.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, обов?язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постанова судді Миронівського районного суду Київської області від 10 березня 2021 року у справі № 371/163/21 про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності набрала чинності та є обов?язковою для суду з питань чи мали місце дії, наслідком яких було настання страхового випадку та сплата страхового відшкодування, та чи вчинені вони саме відповідачем. Факти, встановлені постановою судді з вказаних питань, не можуть бути оспорені при розгляді даної справи.

Доводи відповідача про неточність даних щодо дати дорожньо транспортної пригоди в акті огляду транспортного засобу та поясненнях водія автомобіля «Сканія» не спростовують того факту, що така дорожньо транспортна пригода мала місце, факту наявності вини відповідача у скоєнні ДТП, факту спричинення шкоди внаслідок ДТП.

Висновки за результатами розгляду

Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків.

Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Обов?язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов?язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у звязку із їх недоведеністю.

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв?язку, суд дійшов висновку, що позивач довів наявність правових підстав для покладення на відповідача цивільної відповідальності за наслідки дорожньо-транспортної події, зокрема причинно-наслідковий звязок між діями відповідача та завдання матеріально шкоди позивачу, які відповідачем не спростовані.

Cуд дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволення як такі, що виникли в порядку суброгації. Розмір заподіяних матеріальних збитків визначено як різницю між фактичним розміром шкоди та сплаченим позивачу страховим відшкодування, яка становить 46626,11 грн.

Щодо розподілу судових витрат

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Відповідно до правил частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вказаного правила, судовий збір в розмірі 2684,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 274, 279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» матеріальну шкоду в розмірі 46626 гривень 11 копійок та понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 2684 гривень 00 копійок, всього 49310 (сорок дев?ять тисяч триста десять) гривень 11 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ідентифікаційний код 24175269, адреса місцезнаходження: будинок під номером 44, вулиця Глибочицька, місто Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 .

Третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», ідентифікаційний код 39433769, адреса місцезнаходження: будинок під номером 14, вулиця Васильківська, місто Київ.

Суддя Л.О. Капшук