КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 377/239/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/336/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 , третя особа: публічне акціонерне товариство «НАСК «Оранта», про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,

за апеляційною скаргою представника товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Славутицького міського суду Київської області від 10 серпня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Малишенко Т.О.,-

встановив:

У березні 2023 року ТОВ СК «Альфа-Гарант» звернулось до суду із названим позовом.

ТОВ СК «Альфа-Гарант» просило стягнути з ОСОБА_1 страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 179 869 грн 36 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн 00 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 2 684 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 серпня 2020 року трапилась ДТП за участю автомобіля «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Volvo», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_1 .

Між АТ «СК «Альфа-Гарант» та ТОВ «МВ Стеллар» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «Volvo», д.н.з. НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта».

Відповідно до аварійного сертифікату № 32-D/74/9 вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля марки «Volvo», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0, 298) становить 176 403 грн 16 коп., а згідно з рахунком-фактурою СТО № 2008868 - 349 940 грн 36 коп. (без урахування коефіцієнту фізичного зносу).

ТОВ СК «Альфа-Гарант» сплатило потерпілій особі вартість завданого матеріального збитку у розмірі 280 000 грн 00 коп.

ПАТ «НАСК «Оранта» сплатило на рахунок позивача в порядку суброгації 100 130 грн 64 грн.

ТОВ СК «Альфа-Гарант»вказувало, що залишок суми страхового відшкодування має бути стягнено з винної в ДТП особи - ОСОБА_1 .

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 10 серпня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі представник ТОВ СК «Альфа-Гарант» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 заперечив щодо задоволення вимог апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, щопозивачем не підтверджено належними, достовірними, допустимими та достатніми доказами реальний розмір збитків, спричинених ДТП.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 17 серпня 2020 року трапилась ДТП за участю автомобіля «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Volvo», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 09 вересня 2020 року у справі № 377/507/20 винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_1 .

Між АТ «СК «Альфа-Гарант» та ТОВ «МВ Стеллар» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «Volvo», д.н.з. НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта».

Відповідно до аварійного сертифікату № 32-D/74/9 вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля марки «Volvo», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0, 298) становить 176 403 грн 16 коп.

Згідно з рахунком-фактурою СТО № 2008868 вартість матеріального збитку становить 349 940 грн 36 коп. (без урахування коефіцієнту фізичного зносу).

На підставі рахунку СТО № 2008868 від 07 грудня 2020 року, страхового акту № СТ/20/0207 від 13 березня 2021 року, розрахунку страхового відшкодування та укладеної сторонами угоди про розмір страхового відшкодування від 22 березня 2021 року, ТОВ СК «Альфа-Гарант» сплатило потерпілій особі вартість завданого матеріального збитку у розмірі 280 000 грн 00 коп.

ПАТ «НАСК «Оранта» сплатило на рахунок позивача в порядку суброгації 100 130 грн 64 грн. Розмір відшкодування зменшено на суму коефіцієнту фізичного зносу відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та зменшено на розмір ліміту за полісом АР-007079440, що складає 130 000 грн 00 коп.

Обґрунтовуючи позов, ТОВ СК «Альфа-Гарант» вказувало, що з ОСОБА_1 має бути стягнуто залишок суми страхового відшкодування, як із винної в ДТП особи.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У ч. 1 ст.22 ЦК України зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 1 статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Враховуючи вищенаведене, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 522/15636/16-ц (провадження № 61-1819св17) суд касаційної інстанції дійшов таких висновків: виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Враховуючи викладене, правильним є висновок апеляційного суду про стягнення з особи, винної у ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншим за страхове відшкодування (страхової виплати) (постанова Верховного Суд України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15).

Подібні за змістом висновки сформульовані також в постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 344/3008/17, від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19, від 16 лютого 2022 року у справі № 709/370/20.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, до позовної заяви ТОВ СК «Альфа-Гарант» долучено копію постанови Господарського суду м. Києва від 07 лютого 2022 року у справі № 910/15902/21 за позовом акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення страхового відшкодування.

Відповідно до постанови суду: «суд прийшов до висновку, що зміст аварійного сертифікату № 32-D/74/9, складеного замовлення ТОВ СК «Альфа-Гарант» аварійним комісаром Стрілець В. Г. , не містить ні формули, ні складових, які застосовувались аварійним комісаром при визначенні коефіцієнту зносу, що позбавляє суд здійснити перевірку доводів позивача у цій частині. Не надав позивач і звіту/консультації 32-D/74/9, які він використав для визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу та коефіцієнта фізичного зносу. На підставі вищенаведеного господарський суд визнав наданий позивачем аварійний сертифікат № 32-D/74/9 неналежним доказом для визначення суми відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

Також суд відхиляє наданий позивачем рахунок-фактуру СТО від 07 грудня 2020 року на суму 349 940 грн 36 коп., оскільки зазначена у цьому рахунку СТО вартість відновлювального ремонту була визначена без урахування коефіціенту фізичного зносу деталей, що є обов`язковим.

У той же час, відповідач зі свого боку надав висновок фахівця експертно-розрахункового управління ПАТ "НАСК "Оранта" Лисого А. М. від 24 червня 2021 року, де розмір відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля був визначений з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні (0,70 %), у сумі 100 130 грн 64 коп. на підставі долученого розрахунку.

Указаний висновок щодо відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля від 24.06.2021, наданий відповідачем, суд вважає належним доказом у справі, на підставі якого суд першої інстанції встановив вартість відновлювального ремонту автомобіля «Вольво», з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року та ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Постановою Північого апеляційного господарського суду від 22 серпня 2022 року рішення Господарського суду міста Києва від 07 лютого 2022 року залишено без змін.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ТОВ СК «Альфа-Гарант» не підтверджено належними доказами реальний розмір збитків, спричинених ДТП, не обґрунтовано розмір стягнення додаткової суми страхового відшкодування в порядку регресу.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не досліджено обставини, що мають істотне значення для вирішення справи по суті, колегія суддів оцінює критично, оскільки рішення суду ухвалене з урахуванням долучених до матеріалів справи доказів.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 10 серпня 2023 рокуухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 10 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 15 травня 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко