Провадження № 2/127/4650/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.04.2014 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що складено актовий запис №632. В період шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка ОСОБА_6 , які проживають разом з позивачем.

15.11.2023 року позивач звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовною заявою про розірвання шлюбу, зазначаючи про те, що шлюбні відносини, спільне господарство та сумісне проживання між ними остаточно припинено. Ухвалою суду від 12.06.2024 року позов ОСОБА_4 було залишено без розгляду. Проте, вже 14.06.2024 року позивач звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з аналогічним позовом маючи на меті остаточно припинити офіційні шлюбні відносини між ними.

ОСОБА_4 зазначає, що за час перебування ними у шлюбі було набуто спільне майно подружжя транспортні засоби, а саме:

- ПРАКМАТЕК V0-3015, 2020 року випуску, VIN- НОМЕР_1 , дата реєстрації 12.03.2021 року;

-VOLKSWAGEN CADDY, 2015 року випуску, VIN- НОМЕР_2 , дата реєстрації 15.12.2020 року;

- VOLKSWAGEN GOLF, 2015 року випуску, VIN- НОМЕР_3 , дата реєстрації 15.09.2020 року;

- WIELTON PC16ST, 2004 року випуску, VIN- НОМЕР_4 , дата реєстрації 12.03.2020 року;

- VOLVO FH 12, 2004 року випуску, VIN- НОМЕР_5 , дата реєстрації 12.03.2020 року;

- МАN 8.163, 28.02.2015 року випуску, VIN- НОМЕР_6 , дата реєстрації 28.02.2015 року.

Вищевказані транспортні засоби реєструвалися на відповідача. Проте з 19.01.2024 року з ОСОБА_2 , у зв`язку з передачею до статутного фонду ТОВ «СПЕЦБУД-2023», були перереєстровані наступні транспортні засоби: VOLVO, VOLKSWAGEN CADDY та МАN. Таким чином, відповідач одноосібно, без відома та згоди позивача, розпорядився спільним сумісним майном подружжя та вніс до статутного капіталу ТОВ «СПЕЦБУД-2023» транспортні засоби, які в рівних частинах належать кожному з подружжя. При цьому, одноосібним засновником цього товариства з 20.11.2023 року був відповідач. В цей же день була постановлена ухвала про відкриття провадження у справі про розірвання шлюбу. Наступного дня, 21.11.2023 року товариство було зареєстровано в реєстрі, а 30.01.2024 року ОСОБА_2 виведено з переліку засновників, натомість додано до переліку засновників рідного брата відповідача ОСОБА_7 . Тобто, дії відповідача були спрямовані на уникнення поділу вказаних транспортних засобів як спільного майна подружжя. Про наявність вказаних обставин позивачу стало відомо лише 30.08.2024 року. Оскілки транспортні засоби є неподільною річчю, тому позивач має право на стягнення грошової компенсації за 1/2 частку у спільному майні. У свою чергу ОСОБА_4 з вересня 2020 року користується автомобілемVOLKSWAGEN GOLF, який необхідний їй для повсякденного користування, тому позивач бажає визнати за собою право власності на нього шляхом компенсації 1/2 вартості автомобіля за рахунок належної їй компенсації за 1/2 часток інших п`яти автомобілів. В зв`язку з порушенням прав ОСОБА_4 змушена була звернутись до суду з цим позовом. Також зазначила, що остаточний розмір судових витрат та докази їх понесення будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовомузасіданні позов визнали частково з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та пояснили, що транспортні засоби VOLVO, МАN та VOLKSWAGEN CADDY належать ТОВ «Спецбуд-2023», яке було засноване відповідачем з метою захисту своєї господарської діяльності, оскільки на момент створення товариства існував ризик притягнення його до адмінвідповідальності за порушення правил військового обліку і накладення штрафів у значному розмірі. При цьому, позивач була не лише дружиною, а і його бухгалтером як ФОП. Вказані автомобілі використовувалися ОСОБА_2 у своїй господарській діяльності, тому позивач не могла не знати про їх відчуження. Також представник зазначив, що спірні транспортні засоби були внесені до статутного фонду ТОВ «Спецбуд-2023», на підставі рішення засновника ТОВ «Спецбуд-2023» та акту приймання-передачі. Тобто, при відчужені договори не укладались і не повинні були укладатись. Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» товариство не відповідає за зобов`язаннями своїх учасників. Вподальшому ОСОБА_2 відчужив належну йому частку в майні ТОВ «Спецбуд-2023» ОСОБА_7 . При цьому, відчужувалось не майно, а корпоративні права. Разом з тим, позивач не зазначає про те, що до складу спірного майна подружжя входили корпоративні права, та не наводить розрахунку, та не надає документів, що підтверджують їх оцінку. На підставі викладеного представник відповідача вважає, що до складу заявленого позивачем спільного майна спірні транспортні засоби не входять, тому вартість заявленого нею спільного майна становить 702060,00 грн. Також відповідач не заперечує проти присудження позивачу автомобіля VOLKSWAGEN GOLF, проте розмір компенсації за решту майна, яке залишається у власності відповідача, враховуючи викладене, становить 109950,00 грн. На підставі викладеного представник відповідача просив у задоволені позову в частині стягнення з відповідача компенсації в розмірі 764790,00 грн. відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами справи встановлено, що 22.04.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області було зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис №632 (а.с. 12).

В період шлюбу у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 14, 16).

Зі змісту відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областей від 28.08.2024 року вбачається, що за відомостями Єдиного державного реєстру транспортних засобів в період з 01.01.2014 року по теперішній час за ОСОБА_2 були зареєстровані наступні транспортні засоби:

- VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2005 року випуску, дата реєстрації 16.01.2013, реєстрація здійснювалась на підставі вантажно-митної декларації та довідки-рахунок, 13.09.2019 перереєстрований на нового власника по договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ;

- МАN 8.163, 1997 року випуску, дата реєстрації 28.02.2015, реєстрація здійснювалась на підставі довідки-рахунок, 19.01.2024 перереєстрований на нового власника у зв`язку з передачею до статутного фонду на підставі акта прийому-передачі та рішення засновників;

- VOLVO FH 12, 2004 року випуску, дата реєстрації 12.03.2020 року, реєстрація здійснювалась на підставі договору купівлі-продажу, укладеного у суб`єкта господарювання, договору комісії та акту огляду, 19.01.2024 перереєстрований на нового власника у зв`язку з передачею до статутного фонду на підставі акту прийому-передачі та рішення засновників;

- WIELTON PC16ST, 2004 року випуску, дата реєстрації 12.03.2020, реєстрація здійснювалась на підставі договору купівлі-продажу, укладеного у суб`єкта господарювання, договору комісії та акта огляду (станом на розгляду запиту перебуває у власності);

- VOLKSWAGEN GOLF, 2015 року випуску, дата реєстрації 15.09.2020, реєстрація здійснюється на підставі договору купівлі-продажу, укладеного у ТСЦ (станом на час розгляду запиту перебуває у власності);

- VOLKSWAGEN CADDY, 2015 року випуску, дата реєстрації 15.12.2020, реєстрація здійснюється на підставі договору купівлі-продажу, укладеного у суб`єкта господарювання, договору комісії та огляду, 19.01.2024 перереєстрований на нового власника у зв`язку з передачею до статутного фонду на підставі акта прийому-передачі та рішення засновників;

- ПРАКМАТЕК V0-3015, 2020 року випуску, дата реєстрації 12.01.2021, реєстрація здійснюється на підставі договору купівлі-продажу, укладеного у суб`єкта господарювання, акта прийому-передачі, акта огляду та сертифікату відповідності (станом на час розгляду запиту перебуває у власності) (а.с. 18-19, 25).

Також у відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областей від 28.08.2024 року вказано, що 19.01.2024 року за ТОВ «Спецбуд-2023» були перереєстровані наступні транспортні засоби: МАN, VOLKSWAGEN CADDY, VOLVO FH 12 (а.с. 20-21, 22-23, 26).

20.11.2023 року рішенням №1 одноосібним засновником ТОВ «Спецбуд-2023» є ОСОБА_2 , розмір внеску до статутного капіталу становить 903000,00 грн., або 100% від розміру статутного капіталу товариства. Особовий вклад складається з: МАN 8.163, VOLVO FH 12, VOLKSWAGEN CADDY (а.с. 88).

Зі змісту витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.09.2024 року встановлено, що ТОВ «Спецбуд-2023» було зареєстровано 21.11.2023 року, його керівником є ОСОБА_7 , статутний капітал 903000,00 грн. Разом з тим, ОСОБА_2 було виведено з переліку бенефіціарів (а.с. 29-31).

Згідно з актом приймання-передачі транспортних засобв до статутного фонду ТОВ «Спецбуд-2023» від 18.01.2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Безпалюк Л.С., ОСОБА_2 передав, а ТОВ «Спецбуд-2023» прийняв до статутного капіталу транспортні засоби: МАN 8.163, VIN: НОМЕР_7 , вартістю 174700,00 грн.; VOLKSWAGEN CADDY, VIN: НОМЕР_2 , вартістю 175800,00 грн.; VOLVO FH 12, VIN: НОМЕР_5 (а.с. 27).

Слід відзначити, що зазначені у вказаному вище акті вартість спірних автомобілів є договірною, а не дійсною ринковою вартістю транспортних засобів.

Відповідач відчужив спірні автомобілі без повідомлення про це ОСОБА_4 та без отримання її згоди, що не заперечувалося сторонами в цій справі.

Проаналізувавши викладене вище, суд дійшов висновку, що спірні автомобілі були придбані в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та є спільним майном подружжя.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача, викладене у відзиві на позовну заяву про те, що до складу майна входили корпоративні права, враховуючи висновки Верховного Суду України, сформульовані у постановах від 03.07.2013 року у справі №6-61цс13, від 02.10.2013 року у справі №6-79цс13, від 03.06.2015 року у справі №6-38цс15, якщо один із подружжя є учасником господарського товариства та вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна (грошова компенсація) у разі поділу майна подружжя.

За змістом ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому, конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (ч.ч 1. 4 ст. 65 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловікмають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разіподілу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частинами першою, четвертою ст. 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при не досягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Так, згідно з консультативним висновком №ІК-49, складеного Вінницькою торгово-промисловою палатою 11.09.2024 року за замовленням ОСОБА_4 , середня ринкова (дійсна) вартість колісного транспортного засобу:

-ПРАКМАТЕК V0-3015, 2020 року випуску, становить 52100, грн.;

-VOLKSWAGEN CADDY, 2015 року випуску, становить 423740,00 грн.;

-VOLKSWAGEN GOLF, 2015 року випуску, становить 482160,00 грн.;

-WIELTON PC16ST, 2004 року випуску, становить 167800,00 грн.;

-VOLVO FH 12, 2004 року випуску, 469820,00 грн.;

-МАN 8.163, 1997 року випуску, становить 153860,00 грн. (а.с. 32-34).

Слід відзначити, що позивач вжив всіх можливих заходів для доведення дійсної вартості автомобіля, тоді як відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вартості спірного майна - транспортних засобів, на час вирішення спору, а також не спростував вартість спірного майна, визначену консультативним висновком про середньоринкову вартість колісних транспортних засобів.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2020 року у справі № 301/2231/17 (провадження № 61-5392св19), від 07 квітня 2021 року у справі № 402/849/18 (провадження № 61-8383св19), в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), суд касаційної інстанції дійшов таких висновків:

- у справі № 127/7029/15-ц: у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні;

- у справі № 301/2231/17: у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зазначено, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що оскільки спірний автомобіль придбаний сторонами під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти, то це майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідач здійснив продаж транспортного засобу без повідомлення про це позивача та без отримання її згоди, тому має відшкодувати останній 1/2 частину його вартості, визначену відповідно до висновку (акта) експертної оцінки, за яким вартість транспортного засобу становить 132 500 грн;

- у справі № 402/849/18: у разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересахсім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що у договорі купівлі-продажу автомобіля визначена вартість його продажу. Водночас суди не врахували, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний був врахувати дійсну його вартість. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди безпідставно не застосували до спірних правовідносин правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Звертаючись до суду з позовом, позивач на обґрунтування вартості спірного автомобіля надала звіт про оцінку майна, за яким середня ринкова вартість транспортного засобу становить 489 530 грн. Відповідач на спростування розміру ринкової вартості автомобіля інших доказів суду не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, не надав суду заперечень щодо звіту про оцінку транспортного засобу, а тому Верховний Суд дійшов висновку, що саме ці обставини, з`ясовані судами на підставі звіту, підлягали врахуванню ними під час визначення належного розміру компенсації частини спільного майна колишнього подружжя.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження дійсної вартості спірних транспортних засобів та не спростовано належними доказами визначений висновок експерта розмір його вартості та правом ініціювання перед судом призначення відповідної експертизи для з`ясування таких обставин відповідач не скористався.

Отже, судом встановлено, що сторони придбали шість автомобілів під час перебування у зареєстрованому шлюбі, трьома з яких відповідач розпорядився (спільним майном подружжя) на власний розсуд без повідомлення та письмової згоди ОСОБА_4 . Тому позивач має право на грошову компенсацію половини вартості спірних транспортних засобів.

При цьому, визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобілів, суд виходить з того, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди одного з них, визначається виходячи з вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна, що відповідає правовому висновку, викладеному, зокрема у вище наведеній постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).

З урахуванням наведеного, а також того, що позивач виконав свій процесуальний обов`язок доказування - надав суду докази, що підтверджують середньостатистичну ринкову вартість подібних за своїми технічними характеристиками автомобілів, а відповідач жодного доказу на підтвердження іншого не надав, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати на оплату судового збору в розмірі 6336,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставівикладе ного та керуючись ст. 368 ЦК України, ст.ст. 60, 65, 69, 70, 71 СК України, п.п. 22, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 3, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141,263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобілі:

- ПРАКМАТЕК V0-3015, 2020 року випуску, VIN- НОМЕР_1 , дата реєстрації 12 березня 2021 року;

-WIELTON PC16ST, 2004 року випуску, VIN- НОМЕР_4 , дата реєстрації 12 березня 2020 року.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, 2015 року випуску, VIN- НОМЕР_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію у розмірі 633660,00 грн. (шістсот тридцять три гривні шістсот шістдесят гривень 00 коп.) за належну їй 1/2 частки у праві спільної сумісної власності подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати на оплату судового збору у розмірі 6336,60 грн. (шість тисяч триста тридцять шість гривень 60 коп.).

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Повний текст ухвали суду складений 02.12.2024 року.

Суддя: