Справа №464/5227/24
пр № 2-др/464/32/24
УХВАЛА

29 листопада 2024 року Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

за участі: секретаря судового засідання Шманько О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові питання розподілу судових витрат,

встановив:

Представник відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про компенсацію понесених відповідачем судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Клопотання обґрунтоване тим, що ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 13.11.2024 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою у судове засідання позивача та представника позивача. Вважає, що спір виник внаслідок неправомірних дій сторони позивача, такий позов є безпідставним та необґрунтованим, у зв`язку з розглядом вищевказаної справи відповідачем понесено судові витрати на професійну правничу допомогу.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, просив суд розгляд клопотання здійснювати за його відсутності.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оглянувши матеріали справи, суд вирішив розглядати питання розподілу судових витрат за відсутності учасників справи та дійшов такого висновку.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 13.11.2024 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди залишено без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (частина 5 статті 142 ЦПК України).

За змістом ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З аналізу положень частин 5, 6 ст. 142 ЦПК України та ч. 9 ст. 141 ЦПК України випливає, що необґрунтовані дії позивача, як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, яка викладена у постанові від 14.01.2021 року у справі № 521/3011/18, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач повинен довести, а суд встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Відповідно до статей 13, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання правами не допускається. З огляду на принцип диспозитивності у цивільному судочинстві учасники справи розпоряджаються своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Покликання представника відповідача на зловживання правом з боку позивача та його представника як на підставу для відшкодування судових витрат підтвердження не знайшли.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованими статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

При цьому, неявка у судове засідання є диспозитивним правом сторони процесу та сама по собі не може розцінюватись як необґрунтовані дії. Для сторони позивача процесуальним наслідком повторної неявки у судове засідання є залишення позову без розгляду.

Наявний відзив у матеріалах справи не є належним та достатнім доказом, який підтверджує необґрунтовані дії позивача при звернені до суду.

Доказів свідомих недобросовісних дій позивача, представника позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, достатні підстави для задоволення клопотання про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення, а саме 29.11.2024.

Керуючись статтями 141, 142, 260 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення складено 29.11.2024

Головуючий Назарій ДУЛЕБКО