ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мельниченко Юрій Васильович, на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року , яке ухвалено суддею Ткаченко С.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 18 вересня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позовна заява обґрунтована тим, що 10 грудня 2005 року позивачка з відповідачем уклали шлюб, який було розірвано 28 січня 2022 року.

У період перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час подання позовної заяви ОСОБА_3 досяг повноліття, проте продовжує навчання, являється студентом першого курсу групи ТТ 23, факультету механічної інженерії та транспорту, за спеціальністю 275 Транспортні технології, денної форми навчання, за рахунок коштів державного бюджету. З тривалістю навчання за першим (бакалаврським) рівнем вищої освіти 3 роки 10 місяців: з 01.09.2023 по 30.06.2027.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_3 навчається на денній формі, він не має змоги працювати та потребує матеріальної допомоги, в той час, як відповідач ОСОБА_2 працевлаштований на АТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» водієм та отримує пенсію, у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає.

Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки доходу (заробітку), щомісячно, починаючи стягнення з 21 червня 2024 року, на період його навчання, але не більше як до досягнення повнолітньою дитиною двадцяти трьох років.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчаннязадоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/ 4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, починаючи стягнення з 21 червня 2024 року, на період його навчання, але не більше як до досягнення повнолітньою дитиною двадцяти трьох років, на користь матері ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп.

На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України допущено негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мельниченко Ю.В., просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи.

Зокрема, в рішенні суду першої інстанції зазначено, що ОСОБА_3 , є спільним сином сторін по справі, досяг повноліття та навчається на денній формі у Криворізькому національному університеті.

Позивачка, у судовому засіданні, підтвердила, що ОСОБА_3 не проживає разом з нею, перебуває за межами країни, в університеті навчається дистанційно.

Також, відповідач зазначає, що із телефонної розмови з сином, йому відомо, що останній працює в Республіці Польща.

В матеріалах справи відсутні будь які докази того, що позивачка несе матеріальні витрати на утримання сина. Також, відсутня інформація щодо доходу ОСОБА_3 та докази необхідності отримання матеріальної допомоги.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10 грудня 2005 року позивачка з відповідачем уклали шлюб, який було розірвано 28 січня 2022 року.

У період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час подання позовної заяви ОСОБА_3 досяг повноліття, проте, продовжує навчання, являється студентом першого курсу групи ТТ 23, факультету механічної інженерії та транспорту, за спеціальністю 275 Транспортні технології, денної форми навчання, за рахунок коштів державного бюджету. З тривалістю навчання за першим (бакалаврським) рівнем вищої освіти 3 роки 10 місяців: з 01.09.2023 по 30.06.2027.

Позивачка в судовому засіданні пояснила, що дійсно, син зараз тимчасово перебуває за кордоном, але навчається та перебуває на її утриманні, зареєстрований з нею, відповідач матеріальної допомоги не надає. Відповідач не заперечував, що син зареєстрований з матір"ю, що навчається і що він матеріально йому не допомагає.

Відповідно до довідки № 99 від 12.06.2024 виданій ОСОБА_1 , його заробітна плата, за період з 01.06.2023 по 31.05.2024, складає 178 542,49 грн., середньомісячний заробіток 14 878,54 грн. (а.с.9).

Задовольняючи позовні вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сам факт навчання ОСОБА_3 та його не можливість працювати, у зв`язку із денною формою навчання, свідчить про потребу у матеріальному забезпеченні та необхідність батьків забезпечувати сина матеріально. Доказів того, що ОСОБА_3 працює відповідачем не надано. Також, не надано доказів неможливості відповідачем сплачувати аліменти. Стягнення аліментів в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача буде відповідати інтересам сторін та повнолітньої дитини.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для покладення на відповідача обов`язку зі сплати аліментів на утримання свого повнолітнього сина, на період його навчання, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Разом з тим, із висновками суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів, який підлягає стягненню в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), погодитись не можна, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі №644/3610/16 (провадження №61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд вказав, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Колегія суддів вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати батьки, в тому числі і відповідач.

При цьому, колегія суддів зазначає, що витрати ОСОБА_3 на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує певних коштів.

Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітнього сина, який продовжує навчатися, колегією суддів не було встановлено наявності інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача, відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за станом здоров`я, або з інших підстав не може виконувати своїх обов`язків по утриманню повнолітнього сина.

Матеріалами справи підтверджено, що повнолітній ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні, у зв`язку з чим колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги, що позивачкою не доведено факт проживання дитини з матір`ю, оскільки, відповідачем належними доказами не спростовано вказану обставину.

Разом з тим, колегією суддів враховано, що при зверненні до суду з даним позовом, ОСОБА_1 не надала суду достатніх та обгрунтованих доказів щодо необхідності покладення на відповідача ОСОБА_2 обов?язку зі сплати аліментів у розмірі 1/4 частини його доходу.

У зв?язку з вищенаведеним колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів та вважає, що стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання буде відповідати інтересам останнього.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України, та зменшує розміру аліментів, стягнутих з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мельниченко Юрій Васильович задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2024 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, з 1/ 4 частини до 1/ 6 частини від всіх видів його заробітку (доходу).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 03 грудня 2024 року.

Головуючий:

Судді: