Справа № 358/528/24 Провадження № 2/358/439/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебединець Г.С.

секретар судового засідання Ведмеденко І.В.

за участю представника відповідача адвоката Ящука Л.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором надання позики.

В обгрунтування позову зазначає, що 30.09.2019 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту згідно Заявки-анкети на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики №09030 від 06.01.2020 року, що акцептована відповідачем 06.01.2020 року шляхом підписання електронним підписом відповідача.

Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000 грн. в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов договору.

Для підписання заявки відповідачу ОСОБА_1 було згенеровано та надіслано одноразовий ідентифікатор.

Пропозиція (Оферта) на отримання 5 траншу згідно Заявки-анкети № 09030 від 06.01.2020 року в рамках Договору про надання позики № від 30.09.2019 року підписана відповідачем 06.01.2020 року, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховані кредитні кошти в розмірі 9000грн.

Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надав позичальнику кредитні кошти в порядку передбаченому умовами договору кредиту.

14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 14.07.2021 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги за договором позики, у т.ч. за договором позики № від 30.09.2019, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1

10.01.2023 «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023, у тому числі за договором позики № від 30.09.2019, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 08 березня 2023 року відповідно до розрахунку заборгованості становить 78 617,91 грн. з яких: 8 934,58 грн заборгованість за тілом кредиту, 69 683,33 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

До теперішнього часу вказана сума заборгованості відповідачем в добровільному порядку не погашена.

З цих підстав позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» суму заборгованості за договором про надання позики в сумі 78 617,91 грн та вирішити питання про стягнення з відповідача понесених судових витрат по сплаті судового збору 3028,00 грн та витрат на правничу допомогу 17 000 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, просить справу розглянути за відсутності представника позивача (п.5 позовних вимог).

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Ящук Л.А. позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Свою позицію обгрунтував наступним. Так, відповідно до умов договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №097645141 від 30.09.2019 року, сторони погодили, що підписання позичальником договору відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п.7.6 Договору). Також Сторони погодили, що підписання Позичальником документів (додаткових угод до Договору, додатків) відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. При цьому, згідно доданої до позову довідки ТОВ «ІНФІНАНС» про ідентифікацію 30.09.2019 року ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_1 було відправлено одноразовий ідентифікатор Oz8n0r для підписання акцепту договору позичальником. Докази відправлення ОСОБА_1 інших одноразових ідентифікаторів позивачем не надано. У той же час, підписання договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №097645141 від 30.09.2019 року, на який посилається позивач здійснено позичальником шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 8d7u7r, докази про направлення якого ОСОБА_1 не надані. Також суперечить вимогам закону та умовам договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №097645141 від 30.09.2019 року, наявність електронного підпису позичальника одноразовим ідентифікатором Oz8n0r на пропозиції надання 5 траншу кредиту згідно Заявки -анкети №09030 від 06.01.2020 р. в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 30.09.2019 (оферта), Акцепті оферти від 6 січня 2020 р. на отримання 5 траншу кредиту згідно Заявки -анкети №09030 від 06.01.2020 р. в рамках договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 30.09.2019 р. та на Заявці-Анкеті на отримання кредиту від 06.01.2020 року, оскільки зазначені документи мали підписуватися з використанням інших одноразових ідентифікаторів, враховуючи, що одноразовий ідентифікатор Oz8n0r мав бути використаний лише 30.09.2019 року для підписання акцепту договору позичальником. Додаткова угода №1 від 01.05.2020 року про реструктуризацію заборгованості за договором фінансового кредиту №, не містить підпису Позичальника. Долучені представником позивача до позову документи можуть підтверджувати лише умови кредитування та переуступку права вимоги. Представником позивача не надано первинних бухгалтерських та платіжних документів, якими б підтверджувалося перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 згідно Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №097645141 від 30.09.2019 року. Єдиним платіжним документом, який був долучений до позовної заяви, є квитанція за сплату №46042479 від 06.01.2020 року, сформована за допомогою сервісу iPay.ua на суму 9000,00 грн. Однак, вбачається з вказаної квитанції, на ній проставлене графічне зображення печатки та підпису невідомої уповноваженої особи ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яке не є учасником вказаного договору, одержувачем в ній зазначено ТОВ «ІНФІНАНС», а не ОСОБА_1 . Вказана квитанція не містить повних реквізитів рахунку, на який здійснювалося перерахування коштів, кому належить такий рахунок, та підстави здійснення відповідного перерахування. Відтак, вказана квитанція не є належним та допустимим доказом надання відповідачці кредиту/позики. Крім того, пунктом 1.2 Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №, від 30.09.2019 року кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеними Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Однак, зазначені Додатки до Договору позивачем суду не надані. Також, за умовами укладеного 30.09.2019 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №, сторони визначили максимальний строк (кількість календарних днів) користування Кредитом (траншем)) тривалістю 30 календарних днів. Відтак, зі спливом вказаного строку право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою та інших платежів за цим договором припинилося. Доказів, що сторони продовжили строк Договору позивач не надав, і матеріали справи таких відомостей не містять. При цьому, вимогу про стягнення грошових коштів відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України позивачем не заявляло. Згідно доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «ІНФІНАНС», станом на 14.07.2021 року, тобто на час закінчення строку користування Кредитором останнім 5-м траншем в розмірі 9000 грн., який був наданий 06.01.2020 року, та на час відступлення ТОВ «ІНФІНАНС» на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржника за Договором позики № від 30.09.2019 року, заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) становила 8 934,58 грн., а за відсотками - 418,00 грн. Розрахунок заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 69 683,33 грн., про стягнення якої зазначено у позовній заяві, позивачем не надано. Таким чином, на переконання представника відповідача, у позивача не було правових підстав для нарахування відсотків у розмірі 69 683,33 грн. за користування кредитом згідно Договору № від 30.09.2019 року. Крім того, наявні підстави для застосування позовної давності, оскільки з часу проведення останніх фінансових операцій, про які зазначено в розрахунку заборгованості за договором № від 30.09.2019 р. станом на 14.07.2021 р., до часу подання позовної заяви минуло три роки, тобто сплив строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України. Додатково повідомив в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України про подання ним протягом 5 днів після ухвалення судового рішення доказів понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням вимог ст.223 ЦПК України, судом протокольно ухвалено проводити судовий розгляд за даною явкою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд, вислухав доводи представника відповідача, дослідив матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 30.09.2019 року між ТОВ "ІНФІНАНС" та ОСОБА_1 укладено договір позики № 09030.

Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису).

14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 14.07.2021 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги за договором позики, у т.ч. за договором позики № від 30.09.2019, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 14-07/21 від 14.07.2021 ТОВ «Вердикт капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 9 352,58 грн., з яких: 8 934,58 грн. заборгованість за тілом кредиту; 418,00 грн заборгованість по процентам.

10.01.2023 «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023, у тому числі за договором позики № від 30.09.2019, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Коллект-центр» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 78 617,91 грн. з яких: 8 934,58 грн заборгованість за тілом кредиту, 69 683,33 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року в справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року в справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року в справі № 127/33824/19.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

На підтвердження позовних вимог позивачем ТОВ "КОЛЛЕКТ-ЦЕНТР" було надано копії: договору надання позики, пропозиції надання 5 траншу, акцепта-оферти на отримання траншу, заяки-анкети на отримання кредиту, додаткової угоди, довідки про ідентифікацію, квитанції за сплату, розрахунки заборгованості за договором надання позики, договорів факторингу, витяги з Реєстру боржників.

Щодо доводів представника відповідача, що вказані письмові докази є недопустимими, оскільки їх копії не засвідчені в порядку, встановленому чинним законодавством, суд зазначає, що у разі подання учасником справи до суду пакету документів у копіях, які прошиті із проставленням на останній його сторінці посвідчувального напису, із зазначенням кількості сторінок та проставленням підпису уповноваженої особи заявника та його печатки, такі процесуальні дії учасника справи свідчать про подання ним копій документів з дотриманням вимог щодо їх засвідчення відповідно до вимог національного стандарту щодо оформлення документів. Зазначений висновок викладений у постанові ВС у справі № 916/2024/20.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем вказані вимоги були дотримані, що підтверджується посвідчувальним написом на останній сторінці пакету документів у копіях, наданих представником позивача. (а.с.49 зв.бік).

Таким чином, суд констатує, що надані представником позивача письмові докази відповідають критерію допустимості, тому підлягають оцінці судом щодо їх належності, достовірності та достатності.

Разом з тим, вказані документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі укладених договорів та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (ст. 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.ст.77-80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредитів, користування ними, укладення договорів на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належними доказами наявності заборгованості.

Зазначені розрахунки з зазначенням конкретних розмірів заборгованості, є документами, що створені самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачу по справі були перераховані грошові кошти у розмірах, які зазначені позивачем по справі.

Єдиним платіжним документом, який був долучений до позовної заяви, є квитанція про сплату №46042479 від 06.01.2020 року, сформована за допомогою сервісу iPay.ua на суму 9000,00 грн. (а.с. 19 зв.б.).

Проте, як вбачається з вказаної квитанції, на ній проставлене графічне зображення печатки та підпису невідомої уповноваженої особи ТОВ "Універсальні платіжні рішення", яке не є учасником вказаних договорів, одержувачем в ній зазначено ТОВ "ІНФІНАНС", а не ОСОБА_1 . Вказана квитанція не містить повних реквізитів рахунку, на який здійснювалося перерахування коштів, кому належить такий рахунок належить та підстави здійснення відповідного перерахування. Відтак, вказана квитанція не є належним та допустимим доказом надання відповідачці кредиту/позики.

Також, суд зазначає, що згідно довідки про ідентифікацію, клієнт ОСОБА_1 30.09.2019 року отримала одноразовий ідентифікатор 0z8n0r (а.с.19).

Разом із тим кредитний договір від 30.09.2019 №, підписаний ідентифікатором 8d7u7r, відомості про належність якого ОСОБА_1 відсутня в матеріалах справи. (а.с.6 зв.б.)

Щодо одноразового ідентифікатору 0z8n0r, наданого відповідачу 30.09.2019, суд зазначає, що вказаний ідентифікатор, згідно матеріалів справи був використаний 06.01.2020 року при акцепті оферти на 5 транш та підписанні відповідачем Верхолаз заявки-анкети 06.01.2020. Разом із тим, суду не надано доказів щодо перерахування фінансовою установою грошових коштів відповідачу 06.01.2020.

Таким чином, суду не надано належних, достовірних та достатніх доказів щодо укладення договору про надання позики між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 та отримання останньою грошових коштів від товариства.

В зв`язку з викладеним, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Оскільки судом встановлено відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором позики, доводи представника відповідача щодо застосування до спірних правовідносин позовної давності не потребують відповіді суду на даний аргумент.

В порядку ст.141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст 12,81,259,263-265, 264, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: суддя Г. С. Лебединець