Справа № 303/2801/23
2/303/444/23

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судового засідання Зарева А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Іванчова Наталія Сергіївна про визнання недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Іванчова Наталія Сергіївна про визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Косино, Мукачівського району померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме будинок АДРЕСА_1 .

Спадкоємці першої черги на належне померлій нерухоме майно відсутні. Вона була одружена з ОСОБА_4 , який помер до неї, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дітей у них не було. Спадкоємцями другої черги є рідний брат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживав разом з померлою сестрою в одному будинку та фактично прийняв спадщину, однак за оформленням не звертався.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер також ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), на момент смерті був розлучений. Спадкоємцями першої черги за померлим ОСОБА_6 є троє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Зазначає, що на момент смерті ОСОБА_5 фактично проживав та був зареєстрований з позивачем ОСОБА_1 за однією адресою АДРЕСА_2 . Відтак позивач вважається такою, що прийняла спадщину за батьком.

У січні 2023 року між позивачем та ОСОБА_2 трапився конфлікт, в якому остання стверджувала про належність спадкового будинку їй.

ОСОБА_2 є донькою рідного брата матері ОСОБА_3 - ОСОБА_9 . Вважає, оскільки спадкоємцем за померлою ОСОБА_3 був її брат, що входив до другої черги спадкоємців та фактично прийняв спадщину, відповідач не могла успадкувати майно. Будь яких повідомлень про оформлення спадкових прав ніхто з родини ОСОБА_10 не отримував.

З інформаційної довідки № 322240633 від 08.02.2023 року вбачається, що ОСОБА_2 набула у власність будинок АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину № 566 від 03.08.2021 року, виданого приватним нотаріусом МРНО Іванчовою. Н.С

У зв`язку з вищезазначеним, просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину № 566 від 03.05.2021 року, видане приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Іванчовою Наталією Сергіївною щодо будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 07.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 13.09.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення повідомлялися належними чином, представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, та просив їх задоволити, а справу розглянути у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. 27.06.2023 року представник відповідача подав відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. У матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт прийняття спадщини ОСОБА_5 за померлою ОСОБА_3 , тому в задоволенні позову просить відмовити.

Третя особа приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Іванчова Наталія Сергіївна в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_10 ) є донькою померлого ОСОБА_5 (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18.03.2021 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 13).

Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач зазначає, що прийняла спадщину за померлим батьком в порядку та у спосіб, визначених законом.

Ухвалою від 07.06.2023 року витребувано від приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Іванчової Наталії Сергіївни копію спадкової справи, згідно якої видане свідоцтво про право на спадщину від 03.08.2021 року в реєстрі № 566.

Згідно копії спадкової справи № 25/2021, заведеної щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 , що міститься в матеріалах цивільної справи, до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Іванчової Наталії Сергіївни, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка є двоюрідною сестрою померлої, що підтверджується відповідними документами, які містяться в матеріалах спадкової справи (а.с. 78-101).

З копії спадкової справи вбачається, що 14.12.2018 року державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори Шпеник М.Ю. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 1-1046, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_9 (1947 року народження), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 є донька ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 102).

Також, 14.12.2018 року державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори Шпеник М.Ю. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 1-1047, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_9 (1947 року народження), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , є донька ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 103).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.08.2021 року житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 на праві приватної власності належить ОСОБА_3 (а.с.113-116).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 08.12.2020 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 82).

Відповідно до довідки, виданої Чинадіївської селищною радою №1236/06-17 від 18.06.2021 року, яка міститься в спадковій справі № 25/2021, слідує, що згідно погосподарської книги Обавської сільської ради № 9 на день смерті ОСОБА_3 , яка була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованих осіб не було (а.с. 87).

Відтак, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

03 серпня 2021 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Іванчовою Наталією Сергіївною видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 566, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 (1971 року народження), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , є її двоюрідна сестра ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 130-131).

Також, 03 серпня 2021 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Іванчовою Наталією Сергіївною видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 567, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 (1971 року народження), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , є її двоюрідна сестра ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається із земельної ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 132-133).

18 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Іванчовою Наталією Сергіївною видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 948, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 (1971 року народження), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , є її двоюрідна сестра ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається із земельної ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 154-155).

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі статтями 1261-1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відтак, відповідач належить до п`ятої черги спадкоємців.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 ЦК України).

Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав.

Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1298 ЦК України).

Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (частина перша статті 1301 ЦК України).

Аналіз статті 1301 ЦК України свідчить, що заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину.

При цьому оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва).

У постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження №61-12290св18), від 14 травня 2018 року у справі № 296/10637/15-ц (провадження № 61-2448св18) та від 23 вересня 2020 року у справі № 742/740/17 (провадження № 61-23св18) Верховний Суд виклав правові висновки, відповідно до яких свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Відтак у справі, яка розглядається, встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , заповіту не залишила. Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки до нього та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: с.Косино, урочище «Вовковиця», Мукачівського району.

Таким чином матеріалами справи встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 прийняла спадщину у встановлений законом строк та відповідно такій були видані свідоцтва про права на спадщину за законом.

Як на підставу для скасування свідоцтва про право на спадщину за законом представник позивач посилається, що спадкоємцем за ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_9 ) є її брат ОСОБА_5 (помер ІНФОРМАЦІЯ_8 ), який входив до складу другої черги спадкоємців та фактично прийняв спадщину. А оскільки ОСОБА_1 на час смерті батька ОСОБА_5 , який фактично проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 проживала разом, а тому вважається такою, що прийняла спадщину за батьком.

Однак, зазначене спростовується матеріалами спадкової справи, оскільки такі не містять доказів, що ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , а тому прийняв спадщину за сестрою.

Відповідно до довідки, виданої Чинадіївської селищною радою №1236/06-17 від 18.06.2021 року, яка міститься в спадковій справі № 25/2021, слідує, що згідно погосподарської книги Обавської сільської ради № 9 на день смерті ОСОБА_3 , яка була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованих осіб не було (а.с. 87).

Довідка Чинадіївської селищної ради від 20.02.2023 року № 977/06-23/02, де зазначено, що ОСОБА_5 фактично проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , на яку посилається позивач, не може слугувати доказом , який підтверджує факт проживання ОСОБА_6 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на день її смерті (а.с. 25).

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого у статті 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Обов`язок подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини виникає у спадкоємця, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем (частина перша статті 1269 ЦК України).

У цій справі спадкове майно складається з нерухомого майна, в якій спадкодавець та батько позивача не проживали та не були зареєстровані разом в спірному майні.

Отже, батько позивача, не є таким, що прийняв спадщину, оскільки підставою для виникнення права власності на спадкове майно є саме факт прийняття спадщини.

А тому, оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, позивач в силу ст. 1218 ЦК України не може вважатися такою, що прийняла за батьком відносно спірного майна.

Таким чином, аналіз наведеного дає змогу дійти висновку, що порушення у зв`язку з видачею свідоцтв про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб, якою в даному випадку є позивач судом не встановлено.

В той же час зі змісту та заявлених підстав позову вбачається, що він ґрунтується лише на формальних підставах, не зазначено та не встановлено судом, які саме інтереси позивача порушує відповідач мирно володіючи своїм майном.

Згідно із частиною 4 статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві. Певні права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися правом власності, а отже, і «майном».

Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи(Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, ст.ст. 15,16, 203,203, 215, 316, 317, 319, 321, 387, 388, 396 ,1301 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Іванчова Наталія Сергіївна про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , АДРЕСА_4 .

Третя особа: приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Іванчова Наталія Сергіївна, м.Мукачево. вул. В.Філатова,16/3.

Рішення виготовлено 05 березня 2024 року.

Головуюча О.В.Гутій