КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа №542/381/17
Провадження № 6/552/298/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді Турченко Т.В.,

При секретарі Цимбалюк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві подання Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визначення частки майна боржника з спільної сумісної власності,-

В С Т А Н О В И В:

08.10.2024 року до Київського районного суду м.Полтави надійшло подання Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визначення частки майна боржника з спільної сумісної власності. В поданні просили суд визначити частку майна боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 14.10.2024 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду, про що винесено відповідну ухвалу.

В судове засідання Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції свого представника не направив, в поданні просили суд, розгляд справи проводити за їх відсутності.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст. 443 ЦПК України, неявка сторін і заінтересованих осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Суд, дослідивши матеріали подання, вважає, що подання підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні в Київському відділі державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження перебуває виконавче провадження за №75583614 з примусового виконання виконавчого листа Октябрського районного суду м.Полтави від 18.06.2024 року №542/381/17 про конфіскацію у ОСОБА_1 всього належного їй майна.

Виконавче провадження відкрито постановою Новосанжарського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22.07.2024 року.

В межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем 24.07.2024 року винесено постанову про арешт майна боржника.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що боржник ОСОБА_1 має в приватній спільній сумісній власності квартиру загальною площею 44,9 кв.м., житлова площа 27,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою від 13.08.2024 року про передачу виконавчого провадження, виконавче провадження передано для виконання за місцезнаходженням майна боржника до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Постановою про прийняття виконавчого провадження від 19.08.2024 року виконавче провадження прийняте на виконання в Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Крім того, з матеріалів подання вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 перебуває в спільній сумісній власності між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави №552/6675/16-ц від 08.12.2016 року.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно приписам ст. 10 Закону №1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За правилом ч 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні передбачений статтею 443 ЦПК України, згідно з якою питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

Статтею 370 ЦК України також встановлено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 85, 87 постанови від 06 жовтня 2020 року у справі № 2-24/494-2009 (провадження № 12-4гс20) сформулювала правовий висновок, згідно з яким якщо боржнику разом з іншими особами належить майно на праві спільної власності, але частка боржника в праві власності не визначена, то наявність спору між співвласниками щодо розміру такої частки не може бути перешкодою для звернення стягнення на частку боржника, бо у світлі практики Європейського суду з прав людини це означало би порушення права на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження.

У постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 643/16464/17 (провадження № 61-4405) Верховний Суд, виходячи із обставин справи, вважав за можливе за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, визначивши ідеальну частку боржника у спільній сумісній власності.

Велика Палата Верховного Суду 15 січня 2020 року по справі № 367/6231/16-ц (ЄДРСРУ № 87393444) зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена.

З урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна;у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу із боржника, який немає іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику прав на майно, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі № 464/2227/17.

При вирішенні питання суд враховує, що виділ частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства. При розгляді подання державного виконавця в порядку ст.443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду. Системне тлумачення положень вказаних норм дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій зазначається конкретне майно, що підлягає саме виділу.

Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі майна на реалізацію, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств. Установ, організацій, посадових чи службових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою, що є адекватним ступенем втручання до його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення принципу верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення.

З урахуванням зазначеного подання є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі наведеного, відповідно до статей 4, 13, 15, 23, 81, 247, 258, 259-261, 354, 443 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Визначити частку майна боржника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває на праві спільній сумісній власності з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , у розмірі частини.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Ухвала виготовлена 27.11.2024 року.

Головуючий Т.В.Турченко