Єдиний унікальний номер судової справи: 488/2090/23
Номер провадження 22-ц/812/390/24 Суддя - доповідач апеляційного суду Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Темнікової В.І., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Калініним Сергієм Костянтиновичем

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 січня 2024 року , ухваленого під головуванням судді - Селіщевої Л.І., в приміщенні того ж суду по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У червні 2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 05 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №794009400, право вимоги за яким відповідно до укладених договорів факторингу між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» № 28/1118-01, а в подальшому між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» від 20 жовтня 2022 року за №20102022 перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідач умови кредитного договору від 05 лютого 2021 року №794009400 не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 48 038,95 грн., що складається з: 13 650 грн - заборгованість по основному боргу, 34 388 грн - заборгованість за відсотками.

Крім того, 09 березня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №06152-03/2021, право вимоги за яким відповідно до укладеного договору факторингу між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» від 29 жовтня 2021 року за №29102021 перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідач умови кредитного договору від 09 березня 2021 року №06152-03/2021 не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 9 930 грн., що складається з: 3000 грн - заборгованість по основному боргу, 6 930 грн - заборгованість за відсотками.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № №794009400 від 05 лютого 2021 року у розмірі 48 038,95 грн. та за кредитним договором №06152-03/2021 від 09 березня 2021 року у розмірі 9 930 грн.

У відзиві на позов, представник ОСОБА_1 - адвокат Калінін С.К. просив відмовити у задоволенні позову та стягнути з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» витрати на оплату за надання професійної правничої допомоги у розмірі 6000 грн. У своєму відзиві представник відповідача - адвокат Калінін С.К. посилався на те, що ТОВ «ФК «Европейська агенція з повернення боргів» у встановленому законом порядку не довело факту укладення кредитних договорів в електронному вигляді, перерахування кредитних коштів за договорами відступлення права грошової вимоги, а тому підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками відсутні. Крім того, в наданому позивачем кредитному договорі №794009400 від 05 лютого 2021 року та Додатку №1 - графіку розрахунків обумовлено сукупну вартість кредиту 16 822,40 грн., яка включає: 13650 грн. - сума кредиту; 3 172,40 грн. - проценти за користування кредитними коштами, які нараховуються за ставкою 0,83% від суми кредиту на добу. Термін повернення кредитних коштів 28 днів, відповідно строк повернення кредитних коштів до 05 березня 2021 року. Також, в кредитному договорі №06152-03/2021 від 09 березня 2021 року та додатку №10 графік розрахунків, обумовлено сукупну вартість кредиту 3 530,10 грн., яка включає: 3000 грн. - сума кредиту; 530,10 грн. - проценти за користування кредитними коштами, які нараховуються за ставкою 2,2 % від суми кредиту на добу. Термін повернення кредитних коштів 15днів, відповідно строк повернення кредитних коштів до 23 березня 2021 року.

Матеріали справи не містять доказів зміни умов Договору в частині строку надання кредиту. Тобто, право нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося у ТОВ «Манівео швидка Фінансова Допомога» зі спливом строку дії договору 05 березня 2021 року, ТОВ «ФК «Інвеструм» - 23 березня 2021 року, тому починаючи із зазначених дат, товариства не мали права нараховувати проценти за користування кредитом після строку кредитування не відповідає вимогам закону та сталій судовій практиці в Україні.

Крім того, позивачем не надано детального розрахунку за складовими кредитної заборгованості, яку просить стягнути з відповідача, зокрема, простроченої заборгованості за процентами, із зазначенням за який період була нарахована за якою відсотковою ставкою.

У відповіді на відзив, представник позивача просив позовні вимоги задовольнити, вважаючи їх обґрунтованими та доведеними, у стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовити, враховуючи рівень складності справи, час витрачений адвокатом на вивчення матеріалів справи та складання заперечень на позовну заяву зазначений в Акті виконаних робіт є завищеним.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 січня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість: за кредитним договором № 794009400 в розмірі 48 038,95 грн., з яких: 13 650,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 34 388,95 грн. - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 06152-03/2021 в розмірі 9 930,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 930,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, а всього у загальному розмірі 57 968.95 грн. Вирішено питання про судовий збір.

Рішення суду мотивовано тим, що кредитні договори були укладені між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Зі змісту укладених відповідачем кредитних договорів вбачається, що ОСОБА_1 , підписанням цих договорів підтвердив, що він ознайомився з умовами договорів, повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується їх дотримуватися та виконувати. Матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами, внаслідок чого утворилася заборгованість на суми 48 038,95 грн та 9 930,00 грн., а відтак позовні вимоги є обґрунтованими. Доказів, які б спростовували висновки суду відповідачем не надано.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Калінін С.К. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, неповний та не об`єктивний розгляд справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Крім того, просив стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 6000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано Договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та реєстр боржників №128 від 06 квітня 2021 року до договору факторингу, як і доказів здійснення фактором оплати за відступлення ним права вимоги.

Позивачем не доведено факту укладення сторонами кредитних договорів. З аналізу договорів факторингу вбачається, що право вимоги від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перейшло до нових кредиторів починаючи ще з 28 листопада 2018 року, а сам кредитний договір був укладений 05 лютого 2021 року, тобто майже через два роки після укладення договору факторингу. У вказаному договорі відсутнє будь-яке згадування про відповідача. Отже, позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги за укладеним 05 лютого 2021 року кредитним договором №794009400. Звертає увагу на правові позиції Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 14 червня 2018 року у справі №364/737/17, від 24 травня 2018 року у справі №630/3666/16-ц. Крім того, відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про отримання відповідачем будь-яких коштів за кредитними договорами. Також зазначає, про неможливість перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом оскільки в матеріалах справи відсутні первинні документи. До того, ж зазначає, про те, що він має статус військовослужбовця, а відтак позивач не може нараховувати відповідачу заборгованість за відсотками.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначало, що відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт обрав для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначив свої персональні дані в тому числі банківську картку, на яку в подальшому отримав відповідні грошові кошти, пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «ФК «Інвестструм» та уклав кредитні договори без зовнішнього впливу та примусу. Договори були вчиненні в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України « Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором. Обставини укладення вказаних договору апелянт не спростовував належними допустимими доказами, не надав банківської виписки на спростування перерахунку коштів. Доводи апелянта, щодо відсутності доказів передачі права вимоги від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» не можуть братися до уваги, адже від первісних кредиторів надані відповідні документи, які долучені разом із відповіддю на відзив, що в свою чергу доводить дійсність відповідного відступлення. Оскільки предметом спору є стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитними договорами, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі, а також презумпції обов`язковості виконання договору. Звертає увагу на те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювало жодних додаткових нарахувань і не застосувало жодних штрафних санкцій до відповідача. Всі нараховані відсотки нараховувалися виключно первісними кредиторами. Просили розглядати справу у відсутність представника ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

У судове засідання, сторони не з`явилися, про місце й час розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 05 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено договір № 794009400, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора (а.с.10-12).

Відповідно до умов даного договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язалось надати відповідачу кредит на суму 13 650 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога».

Згідно п.1.2.Договору кредит надавався Позичальнику строком на 28 (двадцять вісім) днів від дати отримання Кредиту (далі - Дисконтний період), а саме до 05 березня 2021 року.

Пунктом 1.4. Договору визначено, що за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти, які нараховуються в наступному порядку:

1.4.1. виключно на період строку, визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 302,95 процентів річних, що становить 0,83 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним;

1.4.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 604,99 процентів річних, що становить 1,66 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті.

1.4.3. У випадку користування Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду.

У пункті 4.3. Договору сторони погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 днів від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в п. 1.7.2 Договору, є процентами за користування грошовими коштами у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Пунктом 4.15 Договору визначено, що цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.

Як убачається із Договору, він підписаний сторонами шляхом вчинення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що підтверджується розділом 10 Договору «Реквізити сторін».

Крім того, 09 березня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №06152-03/2021, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора (а.с.21-23).

Відповідно до умов Договору ТОВ «ФК «Інвеструм» надає фінансовий кредит у розмірі 3000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язається повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно п.1.2. кредит надавався строком на 15 днів , тобто до 23 березня 2021 року.

За користування кредитом сплачується 803, 001 процентів річних від суми кредиту в розрахунку 2,20% на добу. Тип процентної ставки фіксована (п.1.3 Договору).

Відповідно до п.1.4 договору для клієнта, якому Товариство вперше надає кредит, діє акційний період нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,01% на добу за умови повного повернення кредиту протягом 7 днів з моменту надання кредиту.

У разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2. цього Договору та/або в Додатку до цього Договору, проценти передбачені в п.1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 днів календарних днів, починаючи з дня укладання Договору (п.4.3. Договору).

У пункті 6.1 Договору зазначено, що цей договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Як убачається із Договору, він підписаний сторонами шляхом вчинення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що підтверджується розділом 7 Договору «Реквізити та підписи Сторін».

Отже, вказані Договори були вчинені в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.

Відповідно до Алгоритму дій споживача в телекомунікаційних системах ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «ФК «Інвеструм» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору повідомляють, що позичальник запрошується для переходу на сторінку для ознайомлення з офертою, яка містить в собі всі істотні умови договору та додатково повідомляється СМС-повідомленням, на номер телефону, вказаний позичальником у заявці на кредит.

Позичальник має можливість завантажити собі на персональний комп`ютер проект договору (оферту) в електронному вигляді, як це передбачено абз. 2 ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Одночасно з переходом на сторінку ознайомлення з офертою, Товариством генерується та відправляється, на номер телефону, вказаний позичальником в заявці на кредит, персональний одноразовий ідентифікатор, який використовується позичальником для підписання електронного договору.

Введення одноразового персонального ідентифікатора і є вчиненням дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, а саме - акцептом в розумінні ч. 3 п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

У разі вчинення дій спрямованих на прийняття оферти, Позичальник повідомляється про те, що Товариством ініційовано грошовий переказ за реквізитами електронного платіжного засобу, вказаного Позичальником в Заявці на кредит.

Одночасно з підписанням договору, Товариство відправляє на електронну адресу, вказану Позичальником у Заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та з вкладеним в нього примірником договору.

Отже, інформаційно-телекомунікаційною системою Товариства роз`яснюється Позичальнику, що у разі його згоди з офертою Товариства, необхідно ввести одноразовий ідентифікатор отриманий від Товариства і відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі та натиснути кнопку «Так», що одночасно є підписанням договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, як і було зроблено з відповідачем.

Кредитний договір № 794009400 від 05 лютого 2021 року та договір про надання фінансового кредиту №06152-03/2021 від 09 березня 2021 року були підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 договорів в електронній формі. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіну і пароля особистого кабінету кредитний договір між Первісним кредитором та відповідачем не був би укладений.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ФК «Інвеструм» виконали свої зобов`язання за договорами та здійснили переказ грошових коштів на суму 13 650 грн та на 3000 грн.

За такого на підставі наявних в матеріалах справи доказів суд першої інстанції вірно вважав доведеними факт укладання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 кредитних договорів в електронній формі та виконання кредитором своїх обов`язків за цим договором, а саме надання грошових коштів позичальнику ОСОБА_1 у розмірі та на умовах, встановлених договорами.

Враховуючи алгоритм дій, які необхідно вчинити особі, яка укладає в електронній формі кредитний договір із ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «ФК Інвеструм», колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо недоведеності укладання договорів саме відповідачем.

Доказів, які б заперечували факт перерахування ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «ФК « Інвеструм» кредитних коштів ОСОБА_1 , останнім не надано.

Отже відповідачем отримання коштів за договорами № 794009400 від 05 лютого 2021 року в розмірі 13 650 грн. та № 06152-03/2021 від 09 березня 2021 року в розмірі 3000 грн не спростовано.

Також відповідачем не надано доказів, повернення отриманих у кредит коштів кредиторам.

За таких обставин суд першої інстанції правильно встановив, що відповідачем не виконувалися умови договорів, у зв`язку із чим виникла заборгованість по кредитам, яка підлягає стягненню на користь позивача.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, а 31 грудня 2020 року - Додаткова угода до вказаного договору факторингу (а. с. 178-184).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 128 від 06 квітня 2021 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 794009400, загальна сума заборгованості 30 143,80 грн, з яких: 13650 грн. - заборгованість по основному боргу, 16 493,80- заборгованість за відсотками (а.с. 176).

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги (а. с. 87-92).

Сторони погодили у п.4.1 Договору факторингу, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами Реєстру прав вимог. Пунктом 12 Договору факторингу передбачено, що одним із додатків до нього є Реєстр прав вимоги.

Як зазначено у наданому позивачем витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 21 жовтня 2022 року до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 794009400, загальна сума заборгованості - 48 038 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 13 650 грн., заборгованість за відсотками 34 388,95 грн. (а.с. 15).

29 жовтня 2022 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «Інвеструм» укладено договір факторингу № 29102021 (а.с.26-27).

За умовами цього Договору перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №06152-03/2021, загальна сума заборгованості 9 930 грн., з яких 3000 грн заборгованість по основному боргу, 6 930 грн. - заборгованість за відсотками, що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників та Витягом з реєстру боржників від 29 жовтня 2021 року (а.с. 28-29).

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладені вимоги закону та встановлені судом обставини суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» має право грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення його заборгованості за кредитним договором № 794009400 від 05 лютого 2021 року та договором про надання фінансового кредиту №06152-03/2021 від 09 березня 2021 року, укладеними між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ФК «Інвеструм».

Посилання апеляційної скарги на недоведеність того, що право вимоги від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» не заслуговують на увагу, з огляду на те, що кредитний договір був укладений 05 лютого 2021 року, тобто більше ніж через два роки після укладення договору факторингу ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» і ТОВ «Таліон плюс».

Так, частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до п. 1.4. Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», сторони домовились, що термін «Борг» у договорі означає суми грошових коштів, належні до сплати Клієнту Боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати Клієнту за Кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані Клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.

Відповідно до п.п.1.3 Додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року під правом вимоги розуміється всі права Клієнта - ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» - за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Розділом 4 вищезазначеного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги, згідно п. 4.1. право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги, який за №128 був підписаний 06 квітня 2021 року, що підтверджується матеріалами справи.

Надані копії Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та Додаткової угоди до нього № 26 від 31 грудня 2020 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до Фактора - ТОВ «Таліон Плюс».

Копія договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2020 року також містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до Фактора - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

За такого, колегія вважає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Не спростовують цього і посилання апеляційної скарги на те, що позивачем не надано доказів виконання договору факторингу, доказів здійснення фактором оплати за відступлені права вимоги.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 21 квітня 2015 року ТОВ «Таліон Плюс» видано свідоцтво про реєстрацію його як фінансової установи (а.с. 17).

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 07 листопада 2017 року № 4234 ТОВ «Іксора-Інвестлайн», яке 06 вересня 2018 року було перейменовано у ТОВ «Таліон Плюс», видана ліцензія на провадження господарської діяльності в сфері фінансових послуг, а саме на надання послуг з факторингу (а.с. 19-20).

03 жовтня 2018 року ТОВ «ФК «Інвеструм» видано свідоцтво про реєстрацію його як фінансової установи, основний вид економічної діяльності - інші види кредитування (а.с.31-32).

Також матеріалами справи підтверджується, що 27 грудня 2007 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» видано свідоцтво про реєстрацію його як фінансової установи та згідно з додатком до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 28 лютого 2012 року № 183 серія ФК до видів фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства зазначено факторинг (а.с. 36).

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 23 березня 2017 року № 691 позивачу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» видана ліцензія на провадження господарської діяльності в сфері фінансових послуг, а саме на надання послуг з факторингу (а.с. 37).

25 жовтня 2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило ТОВ «Таліон Плюс» 3 011 843,88 грн за відступлення за Договором Факторингу № 20102022 від 20 жовтня 22 року, що підтверджується копією платіжного доручення №18921 (а.с.97).

Згідно копії платіжного доручення №17 632 від 02 листопада 2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило ТОВ «ФК «Інвеструм» 1 044 413,77 грн за відступлення прав вимоги за Договором факторингу №29102021 від 29 жовтня 2021 року (а.с.86).

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У даній справі договори факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не визнавалися недійсними.

З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності ( постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 березня 2021 у справі № 607/11746/17).

Також не можуть бути враховані посилання апеляційної скарги на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 14 червня 2018 року у справі №364/737/17, від 24 травня 2018 року у справі №630/3666/16-ц, оскільки предметом спору та конкретні обставини цих справ є відмінними від предмету спору і обставин у справі, що переглядається в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного

Як на підставу задоволення своїх вимог позивач посилається на те, що до нього перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірах за кредитним договором № 794009400 від 05 лютого 2021 року загальна сума заборгованості - 48 038 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 13 650 грн., заборгованість за відсотками - 34 388,95 грн. та за договором №06152-03/2021 від 09 березня 2021 року, загальна сума заборгованості 9 930 грн., з яких 3000 грн заборгованість по основному боргу, 6 930 грн. - заборгованість за відсотками.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилався на недоведеність позовних вимог саме у таких розмірах, а також неможливість перевірити правильність нарахування відсотків.

Відхиляючи ці заперечення представник позивача зазначав, що всі нараховані відсотки нараховувалися виключно первісними кредиторами.

Між тим, позивачем не надано розрахунків заборгованості за кредитними договорами первісних кредиторів, що позбавляє суд перевірити правильність нарахування заборгованості за відсотками з огляду на те, щосаме на суд покладено обов`язок по визначенню розміру заборгованості, який підлягає стягненню за рішенням суду.

За такого, колегія вважає, що заборгованість за кредитними договорами, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідає тій заборгованості, яка визначена Додатками до Договорів, яка складається з основної суми боргу та відсотків, та які погодився сплатити відповідач, а саме заборгованість за кредитним договором № 794009400 від 05 лютого 2021 року у розмірі 16 822,40 грн. з яких: 13 650 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 3 172,40 грн. заборгованість за відсотками та заборгованість за кредитним договором № 06152-03/2021 від 09 березня 2021 року у розмірі 3530,10 грн. з яких: 3000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 530,10 грн. - заборгованість за відсотками.

За таких обставин, рішення суду на підставі п.1,2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 794009400, укладеним 05 лютого 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» у розмірі 16 822,40 грн. з яких: 13 650 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 3 172,40 грн. заборгованість за відсотками та заборгованість за кредитним договором № 06152-03/2021, укладеним 09 березня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» у розмірі 3530,10 грн. з яких: 3000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 530,10 грн. - заборгованість за відсотками, а всього 20 352,50 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно задоволеним вимогам 35% судовий збір за подання позову у розмірі 939,40 грн. (2684 грн. х 35% (20 352,50 грн. : 57968,95 х 100), а з позивача на користь відповідача за подання апеляційної скарги 2 093,52 грн. (3 220,80 грн. (4 026 грн. (2 684 грн. х 150%) х 08).

Застосувавши взаєморозрахунок з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 154,12 грн. ( 2093,52 грн.- 939,40 грн) у зв`язку з чим рішення суду в частині судових витрат також підлягає зміні.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то колегія виходить з наступного.

Подаючи відзив на позовну заяву представник ОСОБА_1 - адвокат Калінін С.К. просив стягнути витрати на надання правової допомоги у розмірі 6000 грн. про це також зазначено в апеляційній скарзі.

На підтвердження надання відповідачеві правової допомоги, , надано договір б/н/23 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 27 липня 2023 року, укладений між адвокатським бюро «Калінін і Партнери» та ОСОБА_1 ордер від 11 серпня 2023 року свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю - ОСОБА_2 (а.с. 65-66,72).

За умовами цього договору є надання правової допомоги клієнту по справі № 488/2090/23, що перебуває у провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва за позовом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про з ОСОБА_1 стягнення заборгованості.

Додатком №1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/23 від 27 липня 2023 року визначено, що за надання правничої допомоги, передбаченої в п.п.1.1. Договору Клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) в розмірі 6000 грн у строк до набрання судового рішення законної сили (а.с.67).

Додано Акт виконаних робіт від 11 серпня 2023 року за надані послуги вартістю відповідно до рекомендованих (мінімальних) ставок гонорару (винагороди): усна консультація 1,5 год вартість 1000 грн., вивчення та наліз позовної заяви з додатками за кредитним договорами 3 год - 2000 грн., підготовка, оформлення, подання до Корабельного районного суду м. Миколаєва відзиву на позовну заяву 8 год. 3000 грн., а також платіжна інструкція від 31 липня 2023 року (а.с.68 -70).

У відповіді на відзив на позовну заяву та у відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача заперечувала проти стягнення витрат на правову допомогу, зазначаючи що вони є завищеними та необґрунтованими.

Згідно з положеннями ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини шостої ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій ст.141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Відповідно до частини восьмої ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, від 04 червня 2014 року).

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих заявнику послуг та враховуючи пропорційність задоволених вимог, колегія вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача 3900 грн. (6000 грн. х 65% - задоволення апеляційної скарги) витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Калініним Сергієм Костянтиновичем - задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 січня 2024 року змінити.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () заборгованість за кредитним договором № 794009400, укладеним 05 лютого 2021 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» у розмірі 16 822,40 грн. з яких: 13 650 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 3 172,40 грн. заборгованість за відсотками та заборгованість за кредитним договором № 06152-03/2021, укладеним 09 березня 2021 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» у розмірі 3530,10 грн. з яких: 3000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 530,10 грн. - заборгованість за відсотками, а всього 20 352,50 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1154,12 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3900 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: В.І. Темнікова

Н.О. Тищук

Повний текст постанови складено 11 березня 2024 року.