Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2817/22 Головуючий у 1-й інст. Татуйко Є.О.
Категорія 68 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

07 березня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання представника ОСОБА_1 - Вернидуба Дмитра Вікторовича про зупинення провадження

у цивільній справі № 278/2817/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Житомирської міської ради про визначення місця проживання неповнолітніх дітей

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 березня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Татуйка Є.О. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

В ході перегляду справи апеляційним судом представник ОСОБА_1 адвокат Вернидуб Д.В. подав клопотання про зупинення провадження у цій справі до вирішення цивільних справ № 296/6110/22 та № 296/8914/23 набрання законної сили рішеннями суду у цих справах.

В обгрунтування клопотання зазначає, що на розгляді Корольовського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа № 296/6110/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Житомирської міської ради, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька.

В даній справі ухвалою Корольовського районного суду міста Житомир від 20.02.2023 року було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання чи є ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_4 , проведення експертизи доручено експерту Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. Станом на 15 січня 2024 року експертиза не проведена через неодноразову неявку відповідачки ОСОБА_3 . В той же час, вирішення питання дійсності запису про батька однозначно впливає на вирішення позовних вимог в справі №278/2817/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 з участю третьої особи - Органу опіки та піклування Житомирської міської ради про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, оскільки у випадку задоволення позову ОСОБА_1 та встановлення факту, що він не є біологічним батьком дитини - ОСОБА_4 матиме наслідком закриття провадження у цій справі через відсутність предмету спору (позов про визначення місця проживання дітей заявлений не до батька дитини, щодо якої розглядається справа). У цьому випадку в справі відсутні інші докази, які б дозволили суду встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, адже потрібні спеціальні знання в галузі молекулярно-генетичної експертизи для з`ясування - чи є ОСОБА_1 батьком ОСОБА_4 . Отже, об`єктивному розгляду справи №278/2817/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 з участю третьої особи - Органу опіки та піклування Житомирської міської ради про визначення місця проживання неповнолітніх дітей перешкоджає відсутність рішення в іншій справі №296/6110/22, що розглядається Корольовським районним судом міста Житомира за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Житомирської міської ради, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька.

Крім того вказує, що в провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа № 296/8914/23 (провадження № 2/296/2745/23) за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради, з участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 : про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 15 лютого 2023 року № 148 про визначення місця проживання дітей з матір`ю.

В основу оскаржуваного рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 22 березня 2023 року по цивільній справі № 278/2817/22 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей з матір`ю покладено оскаржене рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 15 лютого 2023 року № 148, яким затверджений Висновок органу опіки та піклування. Верховний Суд у своїй постанові від 23.12.2020 у справі № 712/11527/17 наголосив на обов`язковості висновку органу опіки і піклування. Вказує, що в матеріалах справи відсутні об`єктивні можливості дослідити інші докази, а тому вбачаються обгрунтовані підстави зупинення провадження у справі № 278/2817/22 до набрання законної сили рішення у цивільній справі № 296/8914/23.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку сторони позивача, яка заперечує проти задоволення клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Визначаючи наявність підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у п. 6 ч. 1 цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду (абзац 4 п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що у цій справі наявні об`єктивні підстави для вирішення спору, а зазначені представником ОСОБА_1 адвокатом Вернидубом Д.В. обставини не вказують на об`єктивну неможливість розгляду апеляційної скарги, з огляду на таке.

В частині вирішення клопотання про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили рішення у справі № 296/6110/22 колегія суддів враховує наступне.

В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа № 296/6110/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Житомирської міської ради, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька.

Предметом розгляду справи № 296/6110/22 є виключення відомостей про ОСОБА_1 , як батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із актового запису про народження №1245 від 06 травня 2017 року, що складений Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області; виключення відомостей про ОСОБА_1 , як батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із актового запису про народження №1029 від 26 квітня 2019 року, що складений Житомирським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Обґрунтовуючи необхідність зупинення провадження у цій справі до розгляду справи № 296/6110/22 представник позивача Вернидуб Д.В. вказав, що ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 20.02.2023 було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ? Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень, до якого здійснено вхід із повним доступом судді, вбачається, що ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2023 року, яка залишена без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 05 червня 2023 року, заяву позивача про залишення без розгляду частини вимог задоволено та позовну вимогу про виключення відомостей щодо ОСОБА_1 , як батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із актового запису про народження №1245 від 06 травня 2017 року, що складений Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області залишено без розгляду.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 07.07.2023 поновлено провадження у цивільній справі №296/6110/22.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 17.10.2023 у задоволенні клопотання позивача про повторне призначення судової молекулярно-генетичної експертизи у цивільній справі № 296/6110/22 відмовлено.

Відтак, на теперішній час на вирішенні суду у справі № 296/6110/22 перебуває питання щодо дійсності батьківства ОСОБА_1 щодо однієї дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом із тим ОСОБА_1 не оспорює своє батьківство щодо іншої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак перешкод у розгляді питання про визначення місця проживання цієї дитини у суду відсутні.

Водночас, предметом розгляду цієї справи № 278/2817/22 є визначення місця проживання обох дітей.

Колегія суддів наголошує, що сімейні спори, які стосуються інтересів дітей та їх батьків, необхідно розглядати з урахуванням принципів правового статусу дитини, які закріплені у Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року), зокрема, при ухваленні всіх рішень, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси мають першорядне значення і повинні повністю й ефективно дотримуватися, держава має позитивні зобов`язання щодо дітей, щоб будь-які вжиті заходи ніколи не шкодили їхньому здоров`ю та розвитку (забезпечує у максимально можливій мірі безпечне життя і здоровий розвиток дитини).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц вказала, що положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Похідний характер означає відсутність пріоритету інтересів батьків над інтересами дитини та переважність права захисту прав дитини, а тому у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин кожної конкретної справи, а вже тільки потім - права батьків.

Колегія суддів зазначає, що при розгляді спору у справі № 278/2817/22, суд має виходити, зокрема, із найкращих інтересів дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якої не заперечується батьківство ОСОБА_1 . При цьому, вирішуючи питання визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 суд вправі надати оцінку наведеним вище обставинам у своєму рішенні.

Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для зупинення провадження у справі № 278/2817/22 до набрання законної сили рішення суду у справі № 296/6110/22.

В частині вирішення про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили рішення у справі № 296/8914/23, колегія суддів враховує наступне.

Предметом розгляду справи № 296/8914/23 є визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 15 лютого 2023 року № 148 про визначення місця проживання дітей з матір`ю.

Колегія суддів зауважує, що апеляційним судом вирішувалося клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у цій справі аналогічного змісту та ухвалою Житомирського апеляційного суду від 09.11.2023 відмовлено у його задоволенні.

Проте, представник ОСОБА_1 - Вернидуб Д.В. у своєму клопотанні знову ставить питання про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили рішення суду у справі № 296/8914, мотивуючи його тим, що Верховний Суд у своїй постанові від 23.12.2020 у справі № 712/11527/17 вказав, що «Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, суд апеляційної інстанції відхилив висновок органу опіки та піклування, відповідно до якого визначено, що найкращим інтересам дитини відповідатиме її спільне проживання з батьком та взяв до уваги лише акт обстеження умов проживання матері. Проте, апеляційним судом не враховано, що за зустрічним позовом ОСОБА_2 органом опіки та піклування не складено висновку про доцільність проживання дитини разом з матір`ю, а акт обстеження умов проживання не є за своєю суттю та змістом висновком органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини з одним із батьків. Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій здійснено розгляд справи за відсутності висновку органу опіки та піклування за місцем проживання матері, який мав бути складений задля забезпечення належного розгляду зустрічного позову ОСОБА_16 , що є порушенням статті 19 СК України».

Разом із тим, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частини четверта та шоста статті 19 СК України).

Об`єднана Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11.12.2023 у справі №523/19706/19 наголосила, що винесення рішення у справі не може ставитися у залежність від наявності чи відсутності висновку органу опіки та піклування. Адже згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Органи державної влади і місцевого самоврядування, надаючи висновок, діють паралельно із судом - захищаючи права та інтереси дитини і тим самим допомагають суду здійснювати захист відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України.

Такі висновки, безумовно, мають велике значення для ухвалення судом законного, обґрунтованого та справедливого рішення. Адже висновок органів державної влади та місцевого самоврядування формується із урахуванням досвіду у певній сфері, в межах компетенції відповідного органу та на основі його повноважень.

Однак не вчинення таких захисних дій з боку владного органу у вигляді неподання висновку не може слугувати підставою для відмови або для зволікання у захисті з боку суду. Адже здійснення правосуддя, захист прав та інтересів дітей не може ставитися у залежність від можливості здійснення владними органами своїх повноважень.

Тому у випадку ненадання висновку органом опіки та піклування, залученим до участі у справі, суд може надати додатковий строк відповідному органу, відклавши розгляд справи. Однак відмовити у винесенні рішення у справі чи зупинити провадження у справі через відсутність такого висновку суд не може.

Виходячи із наведеного, колегія суддів зазначає, що письмовий висновок органу опіки і піклування у цій категорії справ (про визначення місця проживання дитини) є обов`язковим, проте не є однозначним та визначальним доказом у справі про визначення місця проживання дитини та судом повинна враховуватися та надаватися повна та всебічна оцінка всіх обставин в їх сукупності, в тому числі і висновку органу і піклування в межах розгляду спору. Водночас, як роз`яснила Об`єднана Палата Верховного Суду у зазначених вище справах, суд не може відмовити у винесенні рішення у справі чи зупинити провадження у справі через відсутність висновку органу опіки та піклування.

При цьому колегія суддів вкотре зауважує, що при розгляді цієї справи суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст. 19 СК України).

Оскільки зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом цього судового розгляду, тому відсутні підстави для зупинення провадження у справі.

Колегія наголошує, що розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення ЄСПЛ у справі «Фрідлендер проти Франції» «Федіна проти України» від 2 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 8 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 2 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 5 лютого 2004 року).

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що у суду відсутні правові підстави для зупинення провадження у справі.

Керуючись ст.ст.259, 268, 251, 367, 368, 381 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - Вернидуба Дмитра Вікторовича про зупинення провадження у справі № 278/2817/22 до розгляду справ № 296/6110/22 та № 296/8914/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: