Справа № 127/3847/24
Провадження № 22-ц/801/2306/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 рокуСправа № 127/3847/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л. О. (суддя-доповідач),

суддів Оніщука В. В., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання Кобенди Ю. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 127/3847/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , правонаступниками якого є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання договору недійсним, та матеріалами зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_1 про стягнення коштів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 2.10.2024, постановлену у складі судді Бойко В. М. в приміщенні суду в м. Вінниця, -

в с т а н о в и в :

5.02.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом (вх № 9944) до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, в якому просила визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги (цесії), укладений 2.08.2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /а. с. 1- 5/.

17.06.2024 на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява (вх № 529213) ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_1 про стягнення коштів, в якому просив : продовжити процесуальний строк на подання зустрічного позову; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти у сумі 20000,00 грн отримані на виконання договору про відступлення права вимоги боргу від 2.09.2021 /а. с. 88-90/.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 2.10.2024 відмовлено у продовженні процесуального строку на подання зустрічного позову. Відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 Повернуто ОСОБА_3 судовий збір відповідно до квитанції про сплату № 9255-0409-9128-3997 від 16.06.2024 в сумі 1600 грн. Підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 13.11.2024 року о 11 год. 00 хв. /а. с. 204-205/.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції в частині відмови в продовженні строку на подання зустрічної позовної заяви та відмови у прийняті зустрічної позовної заяви, ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , подано апеляційну скаргу (вх. № 10144 від 14.10.2024), в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить : ухвалу суду скасувати в частині відмови в продовженні строку на подання зустрічної позовної заяви та відмови у прийняті зустрічної позовної заяви, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції; стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 605.60 грн /а. с. 213-219/.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції припустився надмірного формалізму та порушив процесуальні права позивача за зустрічним позовом, не пересвідчився про дату обізнаності відповідача про ухвалу про відкриття провадження у справі; не враховав положення частини сьомої статті 178, частини першої статті 193 ЦПК України, оскільки зустрічну позовну заяву подано в межах 15-денного строку з дня, як ОСОБА_3 став обізнаний про наявність даної цивільної справи та ухвали суду про відкриття провадження у справі. ОСОБА_3 обґрунтовуючи пропуск строку на подання зустрічного позову зазначав, що в січні 2024 він разом із своєю матір`ю на автомобілі виїхав за межі України та на даний час проживає у Туреччині, де здійснює лікування та догляд за своєю матір`ю, яка має тяжкі наслідки перенесеного ГПЧК (01.07.2019) по геморагічному типу з формуванням інсульт гематоми у вигляді стійкого цефалогічного синдрому з порушенням функцій ходи. Згідно консультативного висновку КНП ВОКПЛ ім. акад. О. І. Ющенка ВОР від 13.01.2023 ОСОБА_8 діагностовано важку судинну деменцію. Після виїзду з України ОСОБА_3 фактично не мав можливості відкрити свій електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» та отримати інформацію про наявність даної справи. Позовну заяву разом зі всіма матеріалами ОСОБА_3 було передано засобами електронного зв`язку донькою ОСОБА_4 , яка у даній справі є третьою особою. У зв`язку з відсутністю у ОСОБА_3 юридичних знань та його перебування за межами України, з метою захисту своїх майнових прав та інтересів та представництва в суді, 10.06.2024 між ним та адвокатом Левицькою-Корчун В. І. було укладено угоду про надання послуг адвоката. У 2021 ОСОБА_3 зареєстрував електронний кабінет в системі «Електронний суд» проте, електронний ключ, за використанням якого він зареєстрував кабінет закінчив свою дію (термін дії електронного ключа 1 рік), а новий електронний ключ ОСОБА_3 не було згенеровано. Всупереч частини четвертої статті 263 ЦПК України судом першої інстанції не взято до уваги правову позицію, викладену в постанові ВС від 27.05.2020 по справі № 904/6157/19. Зустрічний позов має всі ознаки пов`язаності з первісним позовом, оскільки вони виникли з одних правовідносин, що стосуються прав та обов`язків тих самих сторін, а їх спільний розгляд сприятиме оперативному правильному вирішенню спору.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13.11.2024 заяву ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про залучення до участі правонаступників третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору задоволено. Залучено ОСОБА_5 , ОСОБА_6 як правонаступників третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 у справі № 127/3847/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, та матеріалами зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_1 про стягнення коштів.

У строк встановлений судом відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_9 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в оскаржуваній частині, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Ухвала суду першої інстанції оскаржується ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , в частині відмови в задоволенні клопотання про продовження строку на подання зустрічної позовної заяви та відмови у прийнятті зустрічної позовної заяви.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала (в оскаржуваній частині) не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що :

12.02.2024 Вінницьким міським судом Вінницької області постановлено ухвалу, якою прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 178 ЦПК України, і всі письмові докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Роз`яснено відповідачу право відповідно до частини першої статті 193 ЦПК України в строк для подання відзиву право пред`явити зустрічний позов /а. с. 29/. Копію зазначеної ухвали було надіслано ОСОБА_3 /а. с. 35/.

На аркуші справи 41 знаходиться рекомендоване повідомлення надіслане судом на адресу ОСОБА_3 , яке повернулось до суду з відміткою відділку Укрпошта «адресат відсутній за вказаною адресою».

17.06.2024 ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , подано відзив на позовну заяву, в якому заявлено клопотання про продовження ОСОБА_3 строк на подання відзиву на позовну заяву /а. с. 68-72/.

Також в цей же день ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , подано зустрічну позовну заяву (вх № 52213), в якій містилось клопотання про продовження строку на подання зустрічного позову.

Підставою пропуску строку на подання зустрічної позовної заяви зазначалось те, що в січні 2024 ОСОБА_3 разом із своєю матір`ю на автомобілі виїхав за межі України та на даний час проживає у Туреччині, де здійснює лікування та догляд за своєю матір`ю, яка має тяжкі захворювання. ОСОБА_3 не користується відкритим ще у 2021 році електронним кабінетом в системі «Електронний суд». Про наявність даної справи став обізнаний нещодавно. У зв`язку з відсутністю у нього юридичних знань 10.06.2024 між ним та адвокатом Левицькою-Корчун В. І. було укладено угоду про надання послуг адвоката; зустрічну позовну заяву подано в межах 15-денного строку з дня як ОСОБА_3 став обізнаний про наявність даної цивільної справи та ухвали суду про відкриття провадження у справі /а. с. 88-90/.

1.07.2024 ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано заяву (вх № 57624) про відмову в поновленні строку на пред`явлення зустрічного позову та повернення зустрічної позовної заяви відповідачу. В заяві зазначається про те, що згідно картки руху документу в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі дата доставки до електронного суду (кабінету) ухвали про відкриття провадження у справі 13.02.2024. Таким чином, ухвала про відкриття провадження вважається врученою 14.02.2024, а строк на подання відзиву закінчився 29.02.2024. ОСОБА_3 не надано доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску строку пред`явлення зустрічного позову. До заяви не додано скріншот з картки руху документу в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, з якого було б видно дату доставки ОСОБА_3 до електронного суду (кабінету) ухвали про відкриття провадження у справі 13.02.2024 /а. с. 106-109/.

Відмовляючи у продовженні строку на подання зустрічної позовної заяви та у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що об`єднання в одне провадження позовних вимог ОСОБА_3 із первісним позовом, є недоцільним, оскільки їх сумісний розгляд ускладнює вирішення справи, дані вимоги походять від різних правовідносин, і спрямовані вони на досягнення різної мети, їх розгляд пов`язаний з різними методами дослідження, потребує від суду окремої процедури щодо кожної з них, що в свою чергу ускладнює процес розгляду та вирішення справи, впливає на строки розгляду справи. Крім того, ОСОБА_3 було пропущено процесуальний строк для подання зустрічного позову.

Зазначений висновок суду першої інстанції зроблено з порушенням норм процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 49 ЦПК України відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Зустрічність вимог передбачає одночасну участь сторін у двох зобов`язаннях, де кредитор за одним зобов`язанням є боржником в іншому. Тобто, сторони одночасно беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, і навпаки.

З цього приводу Верховний Суд в низці судових рішень дотримується послідовної позиції щодо умов, яким мають відповідати вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, зокрема, вони мають:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань із передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог поширюється на їхню правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

За своєю сутністю зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом з метою захисту прав відповідача, оскільки задоволення його вимог виключає задоволення вимог позивача.

При поданні зустрічного позову позивач за первісним позовом стає відповідачем за зустрічним позовом, а відповідач займає процесуальне становище позивача. При цьому, пред`являючи зустрічний позов, відповідач завжди має переслідувати одночасно дві цілі: захистити своє порушене чи оспорене право та захиститися проти вимог позивача.

Умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, що виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Отже, поза увагою суду залишилась та обставина, що зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів). Умовою пред`явлення зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним; взаємопов`язаність позовів виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин.

Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 200/22329/14-ц (провадження № 14-483цс19), постанові КЦС ВС від 15.08.2024 у справі № 932/9029/23.

Вирішуючи питання про прийняття зустрічного позову ОСОБА_3 суд першої інстанції не дослідив питання зустрічності заявлених вимог, з огляду на те, що вони заявлені до іншого відповідача за первісним позовом, а не до позивача ОСОБА_1 та не дослідив чи буде задоволення зустрічного позову виключати повне або часткове задоволення первісних вимог.

Тим самим, відмовляючи у прийнятті зустрічного позову з тих підстав, що сумісний розгляд зустрічних позовних вимог з первісними ускладнює вирішення справи, дані вимоги походять від різних правовідносин, і спрямовані вони на досягнення різної мети, їх розгляд пов`язаний з різними методами дослідження, потребує від суду окремої процедури щодо кожної з них, що в свою чергу ускладнює процес розгляду та вирішення справи, впливає на строки розгляду справи, відповідно таке об`єднання не є доцільним, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, не дослідивши питання зустрічності заявлених вимог ОСОБА_3 в частині його суб`єктного складу, що у подальшому призведе до інших процесуальних наслідків дій особи.

Не дослідивши питання чи є позов ОСОБА_10 зустрічним (ст. 193 ЦПК України), суд першої інстанції допустився помилкових висновків і при вирішенні питання про продовження процесуального строку для подання даного позову.

Дотримуючись вимог ст. 265 ЦПК України в частині надання мотивованої оцінки кожному аргументу, наведеного учасниками справи, колегія суддів щодо доводів апелянта зазначає наступне.

Відмовляючи у продовженні процесуального строку на подання зустрічного позову з тих підстав, що ОСОБА_10 отримавши 14.02.2024 року ухвалу про відкриття провадження у справі через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему (дата доставки до електронного суду (кабінету) ухвали про відкриття провадження сформована в системі є 13.02.2024 21 година 49 хвилин) подав зустрічний позов лише 17.06.2024 року, тоді як строк на подання відзиву закінчився 29.02.2024 (14.02.2024 + 15 днів), суд першої інстанції, крім вищезазначеного, також не враховував вимоги п. 6 ст. 81 ЦПК України та не звернув уваги на відсутність у матеріалах справи відповідних доказів.

Також у справі відсутні відомості про вирішення судом першої інстанції клопотання ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву /а. с. 68-72/, тоді як зустрічний позов подається у строк для подання відзиву.

Вінницький апеляційний суд звертає увагу й на те, що правовим наслідком у разі відмови в продовженні строку на подання зустрічної позовної заяви є постановлення ухвали про повернення зустрічної позовної заяви, а не ухвали про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви з підстав недоцільності спільного розгляду первісного позову та зустрічного позову.

Крім того, відмовляючи у прийнятті позову як з підстав пропуску процесуального строку звернення до суду так і з підстав недоцільності спільного розгляду обох позовних заяв (первісної та зустрічної), при цьому вдавшись до оцінки суті змісту даного позову, суд першої інстанції не врахував, що зазначене питання вирішується у разі дотримання строку на подання зустрічної позовної заяви.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції допустився взаємовиключних висновків.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи,порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (пункт 3, 4 частини першої статті 379 ЦПК України).

Ураховуючи вищезазначене, оскільки суд першої інстанції постановляючи ухвалу допустив порушення норм процесуального права та неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи , колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуваннюв частині відмови в продовженні строку на подання зустрічної позовної заяви та відмови у прийняті зустрічної позовної заяви, поверненні судового збору, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення питання щодо прийняття зустрічного позову ОСОБА_10 .

Щодо розподілу судових витрат.

З урахуванням вимог статті 141 ЦПК України, відповідно до яких, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, апеляційний суд не вбачає підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, оскільки судом апеляційної інстанції справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 2.10.2024 в частині відмови в продовженні строку на подання зустрічної позовної заяви та відмови у прийняті зустрічної позовної заяви, поверненні судового збору скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: В. В. Оніщук

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 29.11.2024