Провадження № 2/643/621/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - Поліщук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Костенюк А.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як орган опіки та піклування, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька - ОСОБА_5 15.11.2017 рішенням Московського районного суду м. Харкова шлюб сторін розірвано. Донька проживала та проживає разом із позивачем. Відповідачка вихованням дитини не займається, коштів на утримання доньки не надає, продукти харчування та одяг для дитини не купує, не цікавиться успіхами у навчанні та станом її здоров`я. Вихованням, матеріальним забезпеченням, доглядом за ОСОБА_6 займається позивач, створюючи усі умови для повного та всебічного розвитку дитини. Під час гострої респіраторної інфекції спричиненої коронавірусом COVID-19, а також у зв`язку зі збройною агресією з боку РФ та введенням в Україні воєнного стану ОСОБА_10 потребувала материнської любові, опіки, турботи та підтримки, але відповідачка зі своєї сторони в цей період доньку жодним чином не підтримувала та взагалі не приділяла ніякої уваги і не цікавилася її життям. Навіть знаючи, що місто Харків постійно знаходилось та знаходиться під обстрілами остання не телефонувала та не телефонує доньці, щоб поцікавиться як її справи та як вона себе почуває. Відповідачка не цікавиться життям своєї доньки, фактично самоусунулася від виховання дитини: не турбується про фізичний і духовний розвиток, не цікавиться здоров`ям, не цікавиться успіхами у навчанні в школі, не відвідує батьківські збори, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не надає жодної матеріальної допомоги та навіть не знає, що дитина змінювала школу, та у зв`язку з нападом РФ вони на певний період вимушені були залишити м. Харків. Вихованням доньки та її матеріальним забезпеченням займається позивач та його дружина ОСОБА_7 .

Відповідачка подала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позивач намагається позбавити її батьківських прав і стягнути з неї аліменти, знаючи, що вона є біженкою та знаходиться за кордоном. Позивач хоче позбавити її батьківських прав тому, що не бажає виконувати свій обов`язок із захисту України. У перші дній війни чоловік вивіз дитину у Полтавську область. Відповідачка зателефонувала ОСОБА_8 та запропонувала їхати із нею, але вона відповідала, що вони поїдуть до Республіки Польща. Пізніше відповідачка дізналась від дитини, що вони залишились в Україні. Позивач був проти того, щоб дитина приїхала до неї та перешкоджав їхньому спілкуванню. Своїй дитині допомагає матеріально, неодноразово відправляла посилки для ОСОБА_9 із-за кордону. З березня поточного року ОСОБА_10 припинила відповідати на дзвінки та повідомлення через заборону з боку її батька. За викладеного, прохала відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач надав відповідь на відзив у якому прохав відхилити доводи викладені ОСОБА_4 у відзиві на позовну заяву. Вказав, що до початку війни відповідачка проживала в сусідньому під`їзді, при цьому жодної участі у вихованні, утриманні доньки не брала, лиш інколи спілкувалась із донькою на вулиці. За останні п`ять років відповідачка з донькою майже не спілкувалась, не проявляла інтересу до доньки, до її навчання, інтересів, розвитку, внутрішнього світу. Відповідачка не надала жодного доказу чому вона як мати не брала участь у житті дитини з 2019 року по день початку війни. Твердження відповідачки, що позивач забороняє дитині спілкуватись із матір`ю не відповідає дійсності. В 2019 році цивільний чоловік ОСОБА_4 вигнав ОСОБА_11 із дому коли вона, будучи на канікулах перебувала в них. Дитина жодного разу не була в гостях у матері, оскільки остання цього не бажала та зі свого боку не вчиняла жодних дій, які б були спрямовані на зближення з донькою.

Ухвалою суду від 25.10.2023 прийнято справу до провадження, відкрито провадженні в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

27.05.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив.

Крім того позивач зазначив, що ОСОБА_10 відмовилась їхати з матір`ю. ОСОБА_10 живе з ним, його дружиною та сином. Номер школи в якій навчається дитина та ім`я класного керівника назвати не зміг. Вказав, що навчається в 10Б класі. В лікарні на обстеженні були у минулому році. Йому не відомо, щоб відповідачка надсилала якісь кошти, великих покупок донька не здійснювала, раніше щось їй купляла, зараз зовсім нічого. Доступу до банківської картки доньки він не має. Донька забезпечена всім необхідним, одягом, продуктами харчування, телефоном, комп`ютером, у неї є своя кімната, всі речі куплені за його кошти. Він змінив два телефони, а тому письмових доказів, письмових переписок не має.

Представник відповідача зазначив, що відповідачка позовні в частині стягнення аліментів визнає, проте в задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав прохає відмовити. Зазначив, що підтвердження щодо ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків відсутні, остання добровільно приймає участь у вихованні дитини, спілкується із донькою в телефонному режимі, надає матеріальну допомогу, останній раз висилала їй із- за кордону 200 Євро. Позивач забороняє дитині спілкуватись із відповідачкою. Дитина працювала на літніх канікулах повний робочий день по 8 годин, проте позивач не звертався до керівництва про порушення трудового права.

Представник третьої особи органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, надали до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника органу опіки та піклування, рішення по справі прохали прийняти з урахуванням наданого висновку, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , яка є матір`ю дружини позивача, показала, що відповідачка не бере участь у житті дитини, телефонувала раз на місяць. Коли відповідачка проживала у іншому під`їзді будинку доньку додому не проводила, нічого не купувала, гроші давала дуже рідко, до школи дитину не збирала. Зі слів дитини, з матір`ю вона не спілкується, самостійно їй не телефонує. Раніше відповідачка телефонувала на день народження та один, два рази на місяць. Всі покупки здійснює батько.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що він є двоюрідним братом позивача. Дитина проживає разом із батьком, який займається її навчанням, забезпечує грошима. Матір, відповідачка по справі, не приймає участь у житті доньки. Коли ОСОБА_10 була маленькою. Років 7-10, вона казала, що мати від неї відмовилась. З початку війни, зі слів позивача, відповідачка телефонувала дитині та пропонувала ОСОБА_8 приїхати до матері за кордон. Відповідачка намагалась це зробити для додаткових виплат як біженцям.

Суд, заслухавши учасників справи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що батьками неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: мати - ОСОБА_4 та батько - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 11.03.2009 Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 167 (т. 1 а.с.12).

ОСОБА_1 зазначає, що відповідачка не виконує своїх батьківських обов`язків щодо доньки та її утримання.

Відповідно до листа КНП «Міська дитяча поліклініка № 7» Харківської міської ради № 332 від 12.09.2023 неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться під наглядом фахівців КНП «Міська дитяча поліклініка № 7» Харківської міської ради з народження. Декларація про надання первинної медичної допомоги підписана з лікарем-педіатром ОСОБА_14 від імені батька. З 01.01.2019 звертався до поліклініки стосовно стану здоров`я дитини та супроводжував батько, ОСОБА_1 . Мати дівчинки, ОСОБА_4 у вказаний період, з питань надання медичної допомоги її доньці або з будь-яких питань стосовно ОСОБА_5 до поліклініки не зверталась(т. 1 а.с.17).

З довідок КНП «Міська поліклініка № 9» Харківської міської ради від 07.09.2019 та 12.09.2023 ОСОБА_5 2009 р.н. знаходиться під наглядом ЛОР лікаря та відвідує його з батьком ОСОБА_1 або його дружиною ОСОБА_7 з 2019 року. Під час хвороби дитини, або з питань здоров`я дитини протягом 2019-2023 років на прийом звертався батько дитини ОСОБА_1 разом з донькою (т. 1 а.с.18-19).

Згідно з довідкою комунального закладу «Харківський ліцей № 161 «Імпульс» Харківської міської ради» № 02-25/190 від 22.09.2023 ОСОБА_10 навчається в комунальному закладі «Харківський ліцей № 161 «Імпульс» Харківської міської ради» з першого класу. Протягом навчання ОСОБА_10 зарекомендувала себе як самостійна, активна та відповідальна учениця. На заняттях активна, виконує домашні завдання. Приймає активну участь у житті класу. Вміє триматись у шкільному колективі, користується авторитетом у товаришів. У складних ситуаціях проявляє себе як рішуча та діюча особистість. Вміє постояти за себе та за своїх друзів. З 01.01.2019 шкільним життям ОСОБА_9 цікавиться батько - ОСОБА_1 Відвідує всі батьківські збори, спілкується із вчителями та класним керівником. Батько особисто займався переводом ОСОБА_9 до Глобинського ліцею № 1 В.Є. ОСОБА_15 та назад до нашого навчального закладу. Батько приділяє багато уваги вихованню доньки, постійно відвідує школу, бере активну участь у позакласному житті доньки. Взаємовідносини в сім`ї, де проживає ОСОБА_10, доброзичливі. Мати, ОСОБА_4 з донькою не проживає, на батьківських зборах присутня не була, протягом цього періоду з вчителями не спілкувалась та не цікавилась навчальними успіхами доньки (т. 1 а.с. 20).

Згідно з відповіддю Глобинського ліцею № 1 ОСОБА_16 № 141 від 28.09.2023 за час навчання ОСОБА_9 її успіхами, відвідуванням батьківських зборів, спілкуванням з класним керівником (в онлайн режимі, телефонному режимі) займалася ОСОБА_7 . Переводом доньки до навчального закладу на тимчасове навчання займався батько ОСОБА_1 . Заява на відрахування була написана ОСОБА_7 . ОСОБА_4 (мати ОСОБА_9 ) жодного разу не цікавилася успіхами доньки у навчанні, не спілкувалася з класним керівником, не була присутня на батьківських зборах та жодного разу не зверталася до ліцею з будь-яких питань стосовно ОСОБА_9 (т. 1 а.с.21).

Судом взято до уваги наявний в матеріалах справи висновок Департамент служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , відносно малолітньої ОСОБА_5 , відповідно до якого питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради на підставі наявних документів. Керуючись ст.ст. 19. 150, 155, 160, 161 СК України, рекомендацією Комісії, в інтересах дитини, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 98-99).

Водночас, суд враховує, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, який повинен містити відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком/матір`ю своїми обов`язками і були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, що найкраще відповідатиме інтересам дітей.

У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що матір ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

У ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01.11.2017 зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

При розгляді даної справи судом не встановлено, що мати ОСОБА_4 ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише вина поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні посилання на докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачкою відносно дитини в матеріалах справи відсутні.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідачка на теперішній час є особою, яка перебуває під тимчасовим захистом та проживає у Швеції, сторона позивача даний факт не заперечувала, відповідачка періодично спілкується з донькою, що підтверджується наданими представником відповідача скриншотами з телефону, здійснювала перекази грошових коштів, до виїзду за кордон допомагала грошовими коштами, про що зазначила свідок ОСОБА_12 . Свідок ОСОБА_13 підтвердив доводи сторони відповідача про те, що мати пропонувала дитині приїхати до неї. Зауваження свідка про те, що відповідачка запропонувала дитині їхати до неї задля отримання додаткових коштів є припущенням свідка.

Водночас, позивач не довів та не надав суду докази, в чому полягає захист інтересів дитини, шляхом позбавлення матері по відношенню до дитини батьківських прав та посилань на докази, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно дитини не забезпечуватиме інтересів самої дитини.

Крім того, у справі відсутні докази застосування до відповідачки заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.

Разом з тим Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими («Мамчур проти України», № 10383/09 від 16 липня 2015 року, п. 100).

У п.п. 47-49 справи «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Крім того, у даному рішенні Судом звернуто увагу, що при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у задоволенні вимоги про позбавлення батьківських прав відмовити.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів з відповідачки, суд приходить до наступного.

Згідно з ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до положень ч. 1 ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Положеннями ст. 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Виходячи з встановлених обставин під час розгляду справи, враховуючи інтереси дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідачки аліментів на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно ч. ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як встановлено матеріалами справи, позивач звернувся з двома вимогами 1 щодо позбавлення батьківських прав та 2) щодо збільшення стягнення аліментів, при цьому останній сплатив судовий збір саме за вимогу про позбавлення батьківських прав.

Враховуючи, що дану вимогу залишено без задоволення, а тому за цю вимогу - судовий збір покладається на позивача.

Водночас, з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, на підставі ст. 141 ЦПК України та з урахуванням задоволення в цій частині вимог, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями ст.ст. 150,164,165,180,182,191 СК України, ст.ст. 4,13,136,141,258,259,263-265,273,352,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів- задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адреса: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, а саме 17.10.2023 та досягнення дитиною повноліття.

В частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 02.12.2024.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, адреса: м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 55, .

Суддя Т.В.Поліщук