Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2565/24
Номер провадження2/711/1196/24
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
20 травня 2024 року Придніпровський районний суд міста Черкаси
у складі: головуючого судді Казидуб О.Г.
секретаря судового засідання Зайцевої О.І.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-
Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , Останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про зміну способу стягнення аліментів.
Свої вимоги мотивує тим, що 14 серпня 2003 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вони зареєстрували 18.08.2003 року у Черкаському міському відділі реєстрації актів цивільного стану про що зроблений актовий запис № 1140.
Від даного шлюбу є неповнолітні діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають з нею та знаходяться на її утриманні.
Шлюб між нею та відповідачем було розірвано 20 березня 2017 року, що підтверджується копією рішення суду Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2017 року по справі № 711/872/17.
15 березня 2017 року Придніпровським районним судом м. Черкаси було винесено рішення по справі № 711/645/17 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.01.2017 і до досягнення дітьми повноліття.
30 березня 2017 року нею було отримано Виконавчий лист по справі № 711/645/17 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 та передано його до виконання.
В подальшому, за її домовленістю з відповідачем про добровільну сплату аліментів, нею було подано заяву до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повернення виконавчого документу без подальшого виконання.
Однак, розмір коштів, які перераховує відповідач в рахунок сплати аліментів, а саме 7000 грн., тобто, на кожну дитину по 3500 грн., не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, оскільки, в силу свого віку діти природно потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, тощо, що тягне відповідну зміну мого матеріального становища, як матері. Зважаючи на дані обставини, я вважаю, що попередньо визначений судом розмір аліментів та сума аліментів, яку фактично сплачує відповідач добровільно, є не достатньою, а тому, є підстави для збільшення розміру аліментів.
На даний час відповідач працює офіційно за кордоном в Чехії місто Хеб, на кузні з охолодженням металу, та на її думку, має змогу сплачувати аліменти в більшому розмірі.
Інших виплат відповідач немає, стягнень по виконавчих документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дітей , що продовжують навчання не має.
Просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 березня 2017 року у справі №711/654/17.Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у твердій грошовій сумі по 9000 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили.
01 квітня 2024 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін.
23 квітня 2-24 року ухвалою суду витребувано від Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання державного кордону України в будь-якому напрямку ОСОБА_2 .
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надавши через канцелярію суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності. Також зазначила, що проти заочного рішення не заперечує, позовну заяву підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення рекомендованого повідомлення за останньою відомою адресою проживання та направленням «СМС-повідомлення».
Крім того, виклик відповідача у судове засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
А тому, суд вважає, що з опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи.
Відзив на позовну заяву не подано.
Справу розглянуто за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідачів повідомлених у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, які не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзиву проти позову, а представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи.
Суд, дослідивши та вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
В судовому засіданні встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 березня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.01.2017 і до досягнення дітьми повноліття.
На підставі вищевказаного судового рішення Придніпровським районним судом м. Черкаси було виготовлено та видано виконавчий лист.
Як зазначила позивачка, на даний час виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 в органах виконавчої служби не перебуває.
Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Згідно із ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього.
За положеннями ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Згідно із ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною 3 статті 181 СК України передбачено підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язано їх зі способом присудження.
Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
З даного приводу Верховний суд України висловив свою правову позицію у постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13, в якій вказав: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
08 липня 2017 року набрав чинності ЗУ № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», згідно з яким внесено зміни до СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» , вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Як вбачається з Витягу , наданого Державною прикордонною службою України, з наявною у Базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України в період з 01. 01.2022 по 01.05.2024 (станом на 10:40, теперішній час) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 20.02.2022 року перетнув кордон в пункті пропуску Краківець. Іншої інформації немає.
Враховуючи той факт, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували обставини можливості сплати аліментів відповідачем на утримання дітей саме в розмірі по 9000 грн. 00 коп., суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме стягненню з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у твердій грошовій сумі по 7500 грн. 00 коп. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили.
Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.
На підставі вищевикладеного те керуючись ст. ст. 180-183, 184, 192 СК України, ЗУ «Про охорону дитинства», ЗУ «Про прожитковий мінімум», Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 7, 12, 17,18, 76, 141, 259, 263-265, ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково.
Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 березня 2017 року у справі №711/654/17.
Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у твердій грошовій сумі по 7500 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Головуючий: О. Г. Казидуб