Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/833/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
04.03.2024смт. Доманівка
Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді: Кривенко О.В.,
за участю секретаря: Маташнюк О.В.,
представника позивача адвоката Бороденко Р.В.,
представника 3-ї особи Гавриленко Л.В. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справув порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Орган опіки та піклування Мостівської сільської ради Миколаївської області, служба у справах дітей Мостівської сільської ради Миколаївської області про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав щодо його неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов мотивований тим, що з 2016 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.
Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області 10.08.2017 р. шлюб було розірвано.

Народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Відповідач не цікавиться життям дочки, не приймає участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні, не цікавиться станом її здоров`я, не спілкується з дочкою та не виявляє до неї ніякого інтересу, тобто ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

На даний час місце проживання відповідача невідомо, на зв`язок не виходить.

Орган опіки та піклування Мостівської сільської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 по відношенню його неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що надав відповідний висновок.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Бороденко Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно дочки ОСОБА_4 . Пояснили суду, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, самоусунулася від участі у вихованні та утриманні дочки.

У судове засідання, призначене на 04.03.2024 р., як і в попередні призначені судові засідання, відповідач ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом

повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив , відзиву не подав.

У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність відповідача, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за останнім відомим місцем реєстрації місця проживання (ч.9 ст. 28 ЦПК), викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомив, позивач не заперечував проти такого вирішення справи.

Позивач ОСОБА_1 та її представник Бороденко Р.В.. у судовому засіданні не заперечували проти проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Враховуючи наявність усіх умов, передбачених ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Мостівської сільської ради вважає, що в інтерсах дитини доцільно позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , підтримала висновок органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Заслухавши позивача, його представника, та представника 3-ї особи, суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що 12 вересня 2016 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , після державної реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_1 ,0 що підтверджується копіює свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася в с. Суха Балка Доманівського району Миколаївської області ОСОБА_4 , батьками якої є - батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Відповідно до рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 10.08.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Згідно копії свідоцива про шлюб серії НОМЕР_3 встановлено, що 26 лютого 2019 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , після державної реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї та проживання виданої Мостівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області від 05.05.2023 р. №324, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає за адресою АДРЕСА_1 . За даною адресою проживають: ОСОБА_9 - чоловік, ОСОБА_4 - дочка, ОСОБА_11 -син.

З акту обстеження від 24 травня 2023 р. умов сім`ї ОСОБА_1 складеного старостою ОСОБА_12 , фахівця відділу соціального захисту ОСОБА_13 , згідно якого було обстежено житлово - побутові умови проживання сім`ї ОСОБА_1 , яка має такий склад сім`ї : чоловік ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на., перебуває

на службі в ЗСУ; донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учениця Сухобалківського ліцею; син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Сім`я проживає у власному будинку загальною площею - 69,9 кв.м, житлова - 32,2 кв.м, три жилих кімнат. ОСОБА_1 не працює і не перебуває на обліку в РЦЗ як безробітна, знаходиться вдома, виховує дітей, тримає невелике господарство. ОСОБА_1 не отримує державних соціальних послуг.

Згідно довідки виданої Маринівським старостинським округом Доманівської селищної ради від 02.05.2023 р. №512, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрований в АДРЕСА_2 , але на протязі тривалого часу за вказаною адресою не проживає.

Згідно характеристики ОСОБА_4 учениці 2 класу Сухобалківського ліцею Мостівської сільської ради Миколаївської області виданої 22 травня 2023 р. встановлено, що ОСОБА_4 навчається у закладі з 2001 року. За час навчання зарекомендувала себе як здібна, розумна дитина. Мати ОСОБА_1 бере активну участь у житті класу, допомагає у організації позакласних заходів, регульрно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, організовує правильне проведення вільного часу, забезпечує належний рівень навчання дитини.

Батько ОСОБА_3 із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає, у вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся.

Відповідно до характеристики виданої старостою виконавчого комітету - 4 Доманівської селищної ради ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстрований та проживав в АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 . За час проживання на території сільської ради зарекомендував себе з посередньої сторони. Проживав в будинку батьків. Був одружений, визнав батьківство дитини дружини. На теперішній час більше двох років на території старостинського округу не проживає, знаходиться за межами країни.

Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач не має прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування.

Згідно висновку органу опіки та піклування Мостівської сільської ради від 19 травня 2023 р., №2 встановлено, що з метою захисту законних прав та дотримання інтересів неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 забезпечення умов для її належного утримання, виховання та повноцінного розвитку, вважає, що доцільно позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином викладені у позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження іншими матеріалами справи.

Частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. п. 2, 3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною певної середньої освіти.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до положень статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Однак, при розгляді справи суд не вирішує питання стосовно стягнення аліментів, оскільки вже розглянуто дане питання.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд бере до уваги надані позивачем докази щодо ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків протягом тривалого строку.

Верховний Суд у постанові від 15.05.2019 (справа №490/10338/15-ц) вказав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду.

При цьому, суд вважає за необхідне пояснити відповідачеві, що згідно ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина.

Поновлення батьківських прав і повернення дитини батькам допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову батьків про поновлення в батьківських правах.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини, не цікавиться долею дитини, не піклується про їйого здоров`я та розвиток, участі у вихованні не приймає, не проявляє до дитини батьківської турботи, не надає матеріальної допомоги, тому суд дійшов висновку про задоволення позову, що відповідає найвищим інтересам дитини.

Вказані правовідносини регулюються ст.ст. 150,155,157,164,165,166,167,169 СК України та ст.8,12 Закону України «Про охорону дитинства».

Так, силу вимог ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, в ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Керуючись вимогами ст. 182 СК України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне положення дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином судом встановлено, що саме батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дітей, а батько в свою чергу своїх обов`язків щодо утримання дитини не виконує.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує матеріальне становище відповідача, який є працездатним та не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 16.08.2023 року. Саме такий розмір аліментів надасть можливість забезпечити інтереси дитини, не ставитиме відповідача у скрутне матеріальне становище, відповідатиме загальним засадам сімейних відносин справедливості, розумності та моральності.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, оскільки позов задоволено повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме 1073,60 судового збору.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Орган опіки та піклування Мостівської сільської ради Миколаївської області, служба у справах дітей Мостівської сільської ради Миколаївської області про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати, щомісячно, з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_2 , ІПН не відомо, аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої по АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16.08.2023 р., та до досягнення повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , ІПН не відомо на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої по АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат на сплату судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його ухвалення, якщо протягом цього строку не буде подана заява про його перегляд відповідачем або апеляційна скарга позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги у 30-денний строк: позивачем з дня проголошення рішення; відповідачем у той же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду після набрання ним законної сили направити до Доманівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) .

Повний текст рішення складено 08.03.2024 року

Суддя Доманівського районного суду Миколаївської області О. В. Кривенко