ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 травня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 744/809/22

Головуючий у першій інстанції Смага С. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/86/24

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Зеляк Ю.Г.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: представник ОСОБА_2 адвокат Грушка Володимир Ігорович,

на заочне рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2023 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 19.04.2023, м. Семенівка,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 р. представник ОСОБА_1 адвокат Січевлюк Врублевський Т.С. звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з останнього на користь ОСОБА_1 100000 грн 00 коп. заборгованості за договором позики, а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 12.09.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кошти у розмірі 100000 грн 00 коп. на строк до 01.11.2022, що підтверджується власноручно написаною ОСОБА_2 розпискою. У вказаний строк борг не повернуто. Починаючи з 01.11.2022 позивач постійно в усній формі звертається до відповідача з вимогою про повернення коштів, які відповідачем не повернуті.

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено. Ухвалюючи його, суд виходив з того, що позовні вимоги є доведеними.

Ухвалою від 01.06.2023 відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 адвоката Грушки В.І. про перегляд вищевказаного рішення у зв`язку з відсутністю передбачених для цього ч. 1 ст. 288 ЦПК України підстав (арк. 101-104).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Грушка В.І. просить скасувати вказане рішення та ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову. Вимоги скарги зводяться до того, що суд І інстанції, задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що між сторонами виникли правовідносини щодо невиконання відповідачем зобов`язань за договором позики, однак ними договір позики не укладався, у зв`язку з чим між ними не виникали боргові правовідносини. Так:

- ОСОБА_2 влітку 2022 р. орендував у ОСОБА_1 автомобіль «КІА», державний реєстраційний № НОМЕР_1 , про що ними був підписаний договір, проте ОСОБА_2 не було видано його екземпляр. 10.09.2022 вказаний автомобіль під керуванням відповідача потрапив в ДТП, про що він повідомив позивача. Через певний час останній став чинити на відповідача психологічний тиск і погрожувати йому. 12.09.2022 ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 лист з надрукованим текстом і запропонував переписати його від руки, сказавши, що це не матиме жодних правових наслідків для ОСОБА_2 , оскільки сума завданої ним шкоди буде встановлена після огляду автомобіля і оцінки збитку, на що ОСОБА_2 погодився. Передумовою підписання ним розписки стала дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_1 заподіяно майнову шкоду, а мета її підписання врегулювання правовідносин, що виникли між сторонами внаслідок збитків, спричинених позивачеві цією ДТП. За таких обставин розписка не є борговим документом і не свідчить про отримання відповідачем від позивача грошових коштів та обов`язку їх повернення;

- оскільки грошові кошти від ОСОБА_1 насправді ОСОБА_2 не одержані, то суд неповністю встановив фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, та дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.

У справі встановлено таке.

10.09.2022 о 22:40 год ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем «КІА», державний реєстраційний № НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв наїзд на перешкоду - бордюрний камінь та електроопору, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження, а його власникові спричинено матеріальні збитки. Таким чином ОСОБА_2 порушив пп. 12.1, 13.1 ПДР України, у зв`язку з чим постановою Печерського районного суду м. Києва від 07.12.2022 у справі № 757/29622/22-п його притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП (копія постанови - арк. 81 зворот-82).

Згідно з оригіналом розписки від 12.09.2022, ОСОБА_2 зобов`язався виплатити ОСОБА_1 борг в сумі 100000 грн 00 коп. (сто тисяч) грн 00 коп. до 01.11.2022; у разі недотримання цього зобов`язання ОСОБА_2 зобов`язався виплатити ОСОБА_1 пеню у розмірі 1% від запозиченої суми за кожен тиждень прострочення виплати (арк. 6).

Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, і надані докази, суд доходить таких висновків.

Стаття 1053 ЦК України приписує, що за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням (ч. 1). Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики статтею 1047 цього Кодексу (ч. 2). Ці норми права унеможливлюють задоволення апеляційної скарги виходячи з твердження відповідача про те, що видана ним позивачеві розписка не є борговим документом як така, що не свідчить про отримання відповідачем від позивача грошових коштів, а отже і про обов`язок їх повернення, так як передумовою підписання цієї розписки, за твердженням відповідача, стала дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивачеві з вини відповідача заподіяно майнову шкоду, а мета її підписання врегулювання правовідносин, що виникли між сторонами внаслідок збитків, спричинених позивачеві відповідачем цією ДТП.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), зокрема, грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1). Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3). У статті 1047 цього ж Кодексу зазначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1); на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2).

В силу наведених у двох попередніх абзацах норм права і ч. 2 ст. 78 ЦПК України боргова розписка, видана 12.09.2022 ОСОБА_2 ОСОБА_1 , є належним, допустимим, достовірним, достатнім і ніяк не спростованим стороною відповідача доказом у справі.

ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження доводів фактів чинення позивачем психологічного тиску на нього та погроз йому.

Законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення перевірено у межах доводів апеляційної скарги і підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Грушки Володимира Ігоровича залишити без задоволення, а заочне рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Ідентифікаційні дані учасників справи наведено у рішенні суду І інстанції.

Головуючий: Судді: