Справа № 161/4289/24
Провадження № 2/161/2017/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Швед Н.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення частки із спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И В:

04.03.2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що їй та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , яку приватизовано згідно із Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду". Зазначає, що даній квартирі зараз також проживають малолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_1 (брат ОСОБА_3 ) - ОСОБА_5 та невістка (дружина ОСОБА_6 ) ОСОБА_7 . Рішенням виконкому Луцької міської ради від 11.10.2023 року за №621-1, розглянувши заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на укладення договорів про визначення частки у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , та дарування належної їй частки цієї квартири сину ОСОБА_5 , у зв`язку з тим, що право користування житлом мають малолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючись ст. 177 СК України, виконавчий комітет міської ради вирішив дозволити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укласти договір про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, ОСОБА_3 ухиляється від укладення договору про визначення часток у праві спільної сумісної власності на вищевказану квартиру. Враховуючи наведене, просить суд визначити, що їй належить 1/2 частка із спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач щодо задоволення позову заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05.03.2009 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.03.2009 року (№ витягу 22220477) (а.с. 5,12).

У своєму позові ОСОБА_1 ставить питання щодо визначення їй 1/2 частки із спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями ч.1 ст. 317 та ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, і він реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

За роз`ясненнями п. 5 Пленуму Верховного Суду України у своїй Постанові «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22.12.1995 року, розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"). В інших випадках спільна власність громадян є частковою.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ч.1 ч.2 ст.369 ЦК України).

За положеннями ч.1 та ч. 2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року зазначено, що «...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Відповідно до ст. 361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно.

Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена.

За наведених обставин, суд вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 про визначення їй із спільної сумісної власності частки квартири АДРЕСА_1 є обгрунтованою.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення частки із спільної сумісної власностіу повному обсязі.

Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 3621, 78 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 81, 263 ЦПК України, на підставі ст.ст. 316 - 319, 355, 368 ЦК України, Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_1 належить 1/2 частка із спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3621 (три тисячі шістсот двадцять одну) грн. 78 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомо.

Повний текст рішення складено 22 травня 2024 року

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук