Дата документу 28.02.2024Справа № 554/766/24
Провадження № 2-о/554/125/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

Головуючого судді Материнко М.О.,

за участю секретаря судових засідань Литвин А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та просила встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме належності їй диплому НОМЕР_1 , що виданий Тучковським автотранспортним технікумом про те, що ОСОБА_2 в 1981 році вступила до Тучковського автотранспортного технікуму і в 1984 році закінчила повний курс цього технікуму по спеціальності експлуатація автомобільного транспорту, виданий 29 лютого 1984 року, реєстраційний номер 9347

Заявлені вимоги мотивовані тим, що заявник по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Комишня Миргородського району Полтавської області. Дошлюбне прізвище ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про одруження. 12 жовтня 2023 року заявниця досягла 60 річного віку, який дає право на призначення пенсії за віком.

06.12.2023 року заявниця звернулась до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення мені пенсії за віком з підстав, передбачених ст. 26 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування». До заяви про призначення пенсії додаються усі необхідні документи, які підтверджують наявність загального страхового стажу для призначення пенсії з вищезазначених підстав. При перевірці доданих до заяви документів було встановлено, що в дипломі ЕТ N? НОМЕР_2 , що виданий Тучковським автотранспортним технікумом про те, що заявниця в 1981 році вступила до ОСОБА_4 автотранспортного технікуму і в 1984 році закінчила повний курс цього технікуму по спеціальності експлуатація автомобільного транспорту. диплом виданий 29 лютого 1984 року, реєстраційний номер 9347. невірно записане по батькові на російській мові, а саме « ОСОБА_5 », тоді як по батькові з української мови « ОСОБА_6 » перекладається на російську мову як « ОСОБА_7 ».

Отже по батькові, що зазначене в дипломі на російській мові « ОСОБА_5 » не збігається з по батькові, яке зазначене на російській мові в паспорті та трудовій книжці- « ОСОБА_7 ».

Оскільки заявниця навчалася в Тучковському автотранспортному технікумі, який розташований в смт Тучково Московської області, диплом виписаний російською мовою.

Зазначені розбіжності в написані по батькові в дипломі є підставою для ненарахування до загального страхового стажу певного періоду навчання.

Ухвалою суду від 30.01.2024 року провадження у справі відкрито та призначене судове засідання.

У судове засідання заявник не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без участі.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області у судове засідання не з`явився, клопотань та заяв до суду не подавав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення у справі, про що постановлено ухвалу

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»(далі Постанова Пленуму) певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду.

Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до роз`яснення п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що в дипломі РТ N? НОМЕР_2 , що виданий Тучковським автотранспортним технікумом про те, що заявниця в 1981 році вступила до Тучковського автотранспортного технікуму і в 1984 році закінчила повний курс цього технікуму по спеціальності експлуатація автомобільного транспорту. диплом виданий 29 лютого 1984 року, реєстраційний номер 9347. невірно записане по батькові російською мовою, а саме « ОСОБА_5 », тоді як по батькові з української мови « ОСОБА_6 » перекладається на російську мову як « ОСОБА_7 ».

У статті 55 Конституції України визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

У судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Встановлення цього факту, має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить їй в подальшому реалізувати своє право на перерахунок пенсії.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав..

Заявником надано достатньо доказів на підтвердження викладених обставин, а заінтересованими особами не спростовано доводи, викладені у заяві.

Таким чином, у суду не виникає сумніву у тому, що заявниці ОСОБА_1 належить Диплом ЕТ N? 329150, що виданий Тучковським автотранспортним технікумом про те, що заявниця в 1981 році вступила до Тучковського автотранспортного технікуму і в 1984 році закінчила повний курс цього технікуму по спеціальності експлуатація автомобільного транспорту. диплом виданий 29 лютого 1984 року, реєстраційний номер 9347.

Встановлення даного юридичного факту за рішенням суду породжує для заявника певні правові наслідки.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,57,76,81,141,259,265 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт, що диплом НОМЕР_1 , що виданий Тучковським автотранспортним технікумом про те, що ОСОБА_2 в 1981 році вступила до Тучковського автотранспортного технікуму і в 1984 році закінчила повний курс цього технікуму по спеціальності експлуатація автомобільного транспорту, виданий 29 лютого 1984 року, реєстраційний номер 9347 належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Комишня Миргородського району Полтавської області, РНОКПП НОМЕР_3 .

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасником справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, зазначених вище, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.О. Материнко