Провадження №2/592/2182/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Кузьменко Н.К., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Мірошниченко А.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей, визначення порядку участі у спілкуванні та вихованні дітей,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом та вимоги обгрунтовує тим, що з ОСОБА_2 вони одружилися ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час їх шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 27.03.2023 року шлюб з відповідачем, ОСОБА_2 , був розірваний. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 16.10.2023 року малолітні діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , визначено місце проживання дітей з батьком. Через неприязні стосунки, які у неї виникли з відповідачем, він перешкоджає їй спілкуватися та приймати участь у вихованні малолітніх дітей - сина ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_3 . Вона скучає за дітьми та має бажання їх бачити, приймати участь у їх вихованні та навчанні. Оскільки діти проживають разом з батьком, вона неодноразово намагалась домовитись з відповідачем про зустрічі з дітьми. Але всі її намагання не принесли позитивних наслідків. Відповідач чинить їй перешкоди в спілкуванні та вихованні, навчанні дітей. Вона неодноразово зверталася з письмовими заявами до поліції, до Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради з проханням вирішити питання про зустрічі її з малолітніми дітьми. Розпорядженням Сумської міської військової адміністрації від 16.01.2024 року №16-ВКВА «Про визначення порядку участі у вихованні малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_5 » було вирішено визначити порядок участі її у вихованні малолітніх дітей у формі систематичних побачень та спілкування з дітьми, а саме з п`ятниці 15:00 години до суботи 18:00 годин кожного тижня місяця з правом забирати дітей за місцем проживання матері. Але розпорядження відповідач не виконував, не дає їй зустрічатись з дітьми. Відповідач не надає можливості спілкуватися з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, підготовки до самостійного життя. Відповідач утворює перешкоди для спілкування, він не дає їй здійснювати та виконувати обов`язки як матері. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідача не чинити їй перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та встановити їй для участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у формі систематичних побачень та спілкування з дітьми, а саме з четверга з 15:00 годин до неділі 18:00 годин кожного місяця з правом забирати дітей за місцем проживання матері.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з зазначених в позові підстав, просила суд їх задовольнити. Додатково пояснила, що близько одного року шести місяців вона позбавлена можливості виховувати дітей. З липня 2024 року вона не має можливості спілкуватися з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по телефону. На цей час в листопаді 2024 року син ОСОБА_7 почав з нею спілкуватися по телефону. Вважає, що відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні та вихованні дітей.

Відповідач ОСОБА_2 , його представник адвокат Мірошниченко А.В., в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, надали до суду відзив на позовну заяву. В відзиві зазначили, що вважають, що в тій формі, що викладені позовні вимоги вони не підлягають задоволенню, а в майбутньому практичній реалізації, оскільки діти не зустрічалися з мамою, не проводили спільно час вже протягом тривалого часу. Діти втратили зв`язок з мамою та не бажають зустрічатися з нею, а також категорично проти особистого спілкування без супроводу батька. Відповідач по справі фактично два роки проживає разом з дітьми у їх спільному з ними будинку. З моменту винесення рішення про визначення місця проживання дітей з батьком, відповідач жодним чином не забороняв дітям бачити рідну матір, не впливав на них психологічно та не здійснював будь-який примус для впливу на їх відносини з матір`ю. Стійке небажання дітей бачити власну матір пов`язане виключно з тим, що діти вважають матір такою, що зрадила власну сім`ю, через її ініціативу розірвати шлюбні відносини з їх батьком. На цей час не є можливим зустріч матері з дітьми без супроводу батька, оскільки в батьку діти вбачають захисника їх ментального та психічного здоров`я. Діти на даний час перебувають у пригніченому стані, через інформацію, що їх мати подала до суду відповідну позовну заяву. Вони категорично проти, саме на даний час, зустрічей з матір`ю та не розуміють, як жінка, що зрадила їх сім`ю, може вимагати зустрічей. Відповідач не заперечує ту обставину, що діти повинні перебувати під опікою та любов`ю як матері, так і батька. Відповідач пропонує позивачу або змінити позовні вимоги на більш реальні для їх подальшого виконання, або укласти мирову угоду з урахуванням тієї обставини, що зустрічі матері з дітьми будуть відбуватися виключно за згодою дітей та враховуючи їх стан здоров`я та на першому етапі у супроводі батька. Дані вимоги неможливо виконати і тому, що ознайомившись з додатками до позовної заяви стало відомо, що позивачка зареєструвала новий шлюб, а це значить, що у місці проживанні матері буде перебувати і нова абсолютно незнайома для дітей людина, через що у дітей це, можливо, призведе до стресу та взагалі відразу від подальшого спілкування з матір`ю. Вважаємо, що зустрічі, на даний час, якщо і можливі - то виключно на нейтральній території, а саме: дитячих закладах, ТРЦ, кафетеріях, парках та не на тривалий строк і без сторонніх, незнайомих дітям осіб. Додатково відповідач пояснив, що він не створює перешкод позивачу у спілкуванні з дітьми, але ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не бажають спілкуватися з матір`ю, вони ображені на неї через те, що вона забрала пам`ятні речі дітей, їх подарунки.

Представник третьої особи - Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, надали до суду висновок, згідно з яким Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради вважає за можливе визначити порядок участі матері у вихованні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зазначений у позовній заяві, з урахуванням бажання та стану здоров`я дітей, інших обставин, що мають істотне значення.

Ухвалою суду від 09.09.2024 року закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав:

Суд установив, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.11.2003 року.

Під час шлюбу у сторін народилися діти: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (16,17,18,19).

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 27.03.2023 року шлюб між сторонами розірваний (а.с.10-12).

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 16.10.2023 року визначено місце проживання малолітніх дітей, а саме, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з батьком ОСОБА_2 (а.с.13-15). Судом взято до уваги взаємовідносини, які склалися між батьками та між дітьми з кожним з батьків, тривале постійне проживання дітей з батьком у будинку, в якому проживала вся сім`я, прихильність дітей до батька.

Повнолітній син ОСОБА_3 та неповнолітня донька ОСОБА_4 , 2007 року народження, також проживають разом з батьком та своїми малолітніми братом ОСОБА_7 та сестрою ОСОБА_6 .

За рішеннями суду позивачка сплачує аліменти на утримання дітей на користь відповідача.

Згідно з ст.157 СК України позивач, оскільки вона проживає окремо від дитини, зобов`язана брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У преамбулі Конвенції ООН про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ст.9 вказаної Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на спілкування батьків. Батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ст.15 цього Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Протягом одного року шести місяців позивачка не спілкується повноцінно з малолітніми дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не приймає участі у їх вихованні. За поясненнями позивачки з липня 2024 року вона не мала можливості зателефонувати дітям. З листопада 2024 року у неї відновилося спілкування з сином ОСОБА_7 по мобільному телефону, через месенджери.

За зверненням позивачки розпорядженням Сумської міської військової адміністрації від 16.01.2024 року №16-ВКВА (а.с.20) визначений порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_9 , 2016 року народження, та ОСОБА_5 , 2013 року народження, у формі систематичних побачень та спілкування з дітьми, а саме, з п`ятниці 15-00год. до суботи 18-00год. кожного тижня місяця з правом забирати дітей за місцем проживання матері. Зустрічі проводити за попередньою домовленістю з дітьми, батьком, з урахуванням стану здоров`я, бажання дітей та інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя та четверта статті 12 ЦПК України).

Позивач стверджувала, що відповідач перешкоджає їй зустрічатися з дітьми, приймати участь у вихованні дітей.

В матеріалах справи є відповідь Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, (а.с.22), згідно з якою була проведена зустріч спеціалістів Управління за участю психолого Сумського міського центру соціальних служб та батьків дітей, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосовно виконання розпорядження Сумської міської військової адміністрації щодо участі матері у вихованні малолітніх дітей. За результатами зустрічі було констатовано, що стосунки між сторонами ускладнюють вирішення питання сумісного виховання дітей.

Згідно з нормами ЦПК України пояснення сторін не є доказами у справі.

Клопотань про виклик свідків, витребування доказів, які б підтверджували, що дії чи бездіяльність відповідача перешкоджають їй приймати участь у вихованні дітей, позивачка в суді не заявляла.

Подані позивачкою на стадії судового розгляду як докази скріншоти переписки її з малолітніми дітьми суд не бере до уваги, оскільки такі докази подані з порушенням ст.83 ЦПК України (відсутнє підтвердження надсилання цих доказів іншим учасникам справи) та з порушенням ст.95 ЦПК України (не засвідчена відповідність письмового доказу оригіналу).

Отже, позивач не довела належними допустимими доказами, що відповідач ОСОБА_2 перешкоджає їй спілкуватися з дітьми, приймати участь у їх житті, піклуватися про них.

З огляду на встановлені обставини та досліджені докази, вимога позивачки ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача не чинити перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не підлягає задоволенню.

Між сторонами існує спір щодо способу участі матері у вихованні малолітніх дітей. Сторони не дійшли згоди щодо укладення мирової угоди в ході судового розгляду. Між батьками не укладений договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Суд установив, що розпорядження Сумської міської військової адміністрації від 16.01.2024 року №16-ВКВА, яким визначений порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітніх дітей, сторонами не виконується.

Малолітні діти тривалий час не зустрічаються з матір`ю, не проводять з нею спільно час. Таке ставлення дітей до матері зумовлено тією обставиною, що саме позивачка була ініціатором розірвання шлюбу між сторонами і діти болісно сприйняли розлучення між батьками, стали більш прихильними до батька, тривалий час проживають з ним.

Викладені обставини підтверджуються рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 27.03.2023 року та рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 16.10.2023 року.

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою . Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року).

Позивачка ОСОБА_1 бажає спілкуватися з малолітніми дітьми, приймати участь в їх житті, вихованні.

Сторони не вважали необхідним опитування судом малолітніх дітей щодо способу участі матері у їх вихованні з метою запобігання шкоди їх психічному здоров`ю. Представник третьої особи спілкувалася з малолітніми дітьми при підготовці висновку.

Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради вважає за можливе визначити порядок участі матері у вихованні малолітніх дітей, який запропонований позивачкою в позові, але з урахуванням бажання та стану здоров`я дітей, інших обставин, що мають істотне значення.

Суд дійшов висновку, що висновок Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради щодо способу участі матері у вихованні дітей є недостатньо обгрунтованим з таких підстав:

Позивачкою дійсно створені умови для відвідування дітьми її місця проживання, що підтверджується висновком Управління.

При визначенні способу участі позивачки ОСОБА_1 у вихованні дітей суд бере до уваги, що позивачка тривалий час не спілкується з малолітніми дітьми шляхом систематичних побачень з ними, малолітній син ОСОБА_5 лише розпочав спілкування з матір`ю в листопаді 2024 року, тому на цей час є неможливим встановлення такого способу участі позивачки у вихованні малолітніх дітей як систематичні побачення з дітьми за місцем проживання матері безперервно протягом чотирьох днів з четверга по неділю кожного місяця.

При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування кожних конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 175/5360/13).

Позиція матері стосовно побачень з дітьми лише на її умовах не призведе до покращення стосунків між матір`ю та малолітніми дітьми. Тому повне задоволення вимог ОСОБА_1 не відповідатиме якнайкращим інтересам малолітніх дітей.

Суд враховує, що діти тривалий час повноцінно не спілкувалися з матір`ю, мають з нею напружені стосунки, тому суд вважає необхідним зазначити про участь батька за бажанням дітей при спілкуванні та побаченні з матір`ю протягом перших чотирьох місяців. Згода дітей, режим дня дітей, їх стан здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення суд враховує при встановленні способу участі позивачки у вихованні малолітніх дітей.

Отже, суд вважає необхідним встановити ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у формі систематичних побачень з дітьми та спілкування, а саме, в середу та суботу кожного тижня місяця в період часу з 14год. до 19год. за згодою дітей та без порушення режиму дня дітей, з урахуванням стану здоров`я дітей та інших обставин, що мають істотне значення. Спілкування та побачення дітей з матір`ю за бажанням дітей проводити за участю батька протягом перших чотирьох місяців.

Участь матері у вихованні дитини має бути обов`язковою, тому спосіб участі матері у вихованні малолітніх дітей, встановлений судом, буде відповідати розумному балансу участі матері у вихованні малолітніх дітей та якнайкращим інтересам дітей.

Позивачка не позбавлена права, за наявності правових підстав, звернутися до органів опіки та піклування або до суду з вимогами про зміну способу її участі у вихованні дітей у випадку необхідності зміни в подальшому порядку її участі у вихованні дітей та недосягненні згоди з відповідачем.

Оскільки вимоги позивачки задоволені частково, згідно з ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки 605грн.60коп. в відшкодування судового збору.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76-81, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у формі систематичних побачень з дітьми та спілкування, а саме, в середу та суботу кожного тижня місяця в період часу з 14год. до 19год. за згодою дітей та без порушення режиму дня дітей, з урахуванням стану здоров`я дітей та інших обставин, що мають істотне значення. Спілкування та побачення дітей з матір`ю за бажанням дітей проводити за участю батька протягом перших чотирьох місяців.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 605,60грн. в відшкодування судового збору.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 .

Повне рішення суду складено 29.11.2024 року.

Суддя О.А. Котенко