Справа № 450/3978/24 Провадження № 2/450/1909/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації відчуженої частки майна подружжя при його поділі,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просив стягнути компенсацію вартості 1/2 частки у праві власності подружжя на автомобіль марки «Рено» моделі «Меган» номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 у розмірі 82900 грн. 21 коп., який одноосібно відчужено ОСОБА_2 .

Мотивував позовні вимоги тим, що сторони з 12 грудня 2007 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2022 року. За час перебування у шлюбі, 13 квітня 2018 року ними придбано за спільні кошти автомобіль марки «Рено» моделі «Меган» номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 , який зареєстровано за ОСОБА_2 19 жовтня 2022 року відповідачем, незважаючи на той факт, що у Пустомитівському районном суді Львівської області знаходилась на розгляді цивільна справа про поділ майна подружжя, відчужено за 149237 грн. вказаний транспортний засіб ОСОБА_3 без його відома та погодження. Внаслідок самовільного відчуження відповідачем даного автомобіля, за результатами розгляду цивільної справи № 450/630/22 відмовлено у задоволенні його зустрічних позовних вимог про визнання права власності на 1/2 автомобіля марки «Рено» моделі «Меган» номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 . З огляду на вказане, просив позовні вимоги задовольнити. Крім цього, зазначив, що орієнтований розмір судових витрат, які ним понесено у зв`язку із розглядом даної справи, складається з 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, докази на підтвердження яких буде подано у встановлений законом строк.

До позовної заяви ОСОБА_1 долучив заяву, у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2 , які знаходяться на всіх її рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах в межах загальної ціни позову у розмірі 82900 грн. 21 коп.

Ухвалою від 26 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою від 26 серпня 2024 року, з врахуванням ухвали від 28 серпня 2024 року про виправлення описки, заяву позивача ОСОБА_1 задоволено, вжито заходи забезпечення позову.

Відповідач ОСОБА_2 27 серпня 2024 року ознайомилась з матеріалами цивільної справи відповідно до поданої нею у вказаний день заяви та отримала ухвали про відкриття провадження, забезпечення позову і копію позовної заяви, про що розписалась письмово.

10 вересня 2024 року представником відповідача ОСОБА_4 через систему «Електронний Суд» подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 16 вересня 2024 року відзив на позовну заяву представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 повернуто заявнику без розгляду.

02 жовтня 2024 року представником відповідача ОСОБА_4 через систему «Електронний Суд» подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою від 17 жовтня 2024 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін залишено без розгляду.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Зі змісту вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони з 12 грудня 2007 року по 25 жовтня 2022 року перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області, який розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2022 року у справі № 450/3430/21.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено. Визнано житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1012 га, кадастровий номер :02:002:0292, що знаходиться за адресою с. Наварія Львівського р-ну Львівської обл., земельну ділянку площею 0,1206 га, кадастровий номер :01:010:0068, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя. Здійснено поділ майна подружжя та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , на 1/2 частини земельних ділянок площею 0,1012 га, та площею 0,1206 га. Вирішено питання розподілу судових витрат. Частково задоволено зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та стягнення частки боргового зобов`язання за кредитним договором. Визнано автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «SONATA» номерний знак НОМЕР_3 , 1993 року випуску, VIN номер НОМЕР_4 , зареєстрований за ОСОБА_2 , спільною сумісною власністю подружжя та здійснено поділ шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 автомобіля марки «HYUNDAI» моделі «SONATA» номерний знак НОМЕР_3 , 1993 року випуску, VIN номер НОМЕР_4 . Боргове зобов`язання за кредитним договором № КД-1 від 02.12.2020 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 153644 грн. 31 коп. визнано спільним борговим зобов`язанням подружжя та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у порядку зворотної вимоги як до солідарного боржника частку боргового зобов`язання за кредитним договором № КД-1 від 02.12.2020 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 76822 грн. 15 коп. В задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 03 червня 2024 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 січня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу скасовано і в цій частині ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні її вимоги про стягнення на її користь витрат на професійну правничу допомогу. В решті рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 січня 2024 року залишено без змін.

Таким чином, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 січня 2024 року у справі № 450/630/21 набрало законної сили.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається зі змісту рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 січня 2024 року, підстави для визнання автомобіля марки «Рено» моделі «Меган» номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутні, оскільки такий було відчужено згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4642/2022/3464604 від 19 жовтня 2022 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , остання з яких набула права власності на даний автомобіль.

Судом встановлено, що транспортний засіб марки «Рено» моделі «Меган» номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 придбано ОСОБА_2 13 квітня 2018 року у продавця, зокрема, власника такого майна ОСОБА_5 .

Таким чином, спірне майно придбано на момент перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

З договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4642/2022/3464604 від 19 жовтня 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 продала ОСОБА_3 автомобіль марки «Рено» моделі «Меган» номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 , за 149237 грн.

За загальним правилом застосування презумпції згідно зі ст. 60 СК України майно, одержане одним із подружжя як набувачем за договором, що укладений під час перебування набувача в шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує, поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними (Постанова Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі № 727/11406/17).

Оскільки відповідачем не спростовано презумпцію спільної сумісної власності подружжя належними і допустимими доказами, автомобіль марки «Рено» моделі «Меган» номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 , був об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до моменту його продажу 19 жовтня 2022 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Частиною 4 ст. 71 СК України передбачено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Положення цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

У відповідності до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Згідно правових висновків у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц (провадження №61-9018сво18), від 09 грудня 2020 року у справі №301/2231/17 (провадження №61-5392св19), від 07 квітня 2021 року у справі №402/849/18 (провадження №61-8383св19), від 17 серпня 2022 року у справі №545/2396/20 (провадження №61-4894св22), у випадку встановлення судом факту відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливістю встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Суди також виснували, вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним із подружжя проти волі іншого.

До матеріалів цивільної справи не долучено доказів на підтвердження надання позивачем згоди відповідачу для відчуження транспортного засобу марки «Рено» моделі «Меган» номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 .

З огляду на вказане, відповідач ОСОБА_2 без згоди позивача 19 жовтня 2022 року на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4642/2022/3464604 відчужила автомобіль марки «Рено» моделі «Меган» номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 , який був об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ОСОБА_3 за 149237 грн.

За відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кошти від продажу спірного автомобіля були витрачені в інтересах сім`ї, суд приходить до висновку, що вартість такого майна повинна враховуватись при його поділі.

Оскільки відповідач розпорядилась автомобілем на власний розсуд без письмової згоди позивача, останній має право на грошову компенсацію 1/2 вартості відчуженого транспортного засобу.

Визначаючи вартість спірного транспортного засобу, суд виходить з наданого позивачем договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4642/2022/3464604 від 19 жовтня 2022 року, згідно якого транспортний засіб марки «Рено» моделі «Меган» номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 , продано за 149237 грн.

Водночас, застосування до спірних правовідносин інфляційних втрат, передбачених ст. 625 ЦК України, на які покликається позивач у позовній заяві, не підлягатють застосуванню, оскільки такі передбачають цивільну відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, а не застосовуються при поділі майна подружжя.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, суд приходить до висновку, що мотиви, якими позивач обґрунтовував позовні вимоги, частково знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, які слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача в порядку поділу спільного майна подружжя компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки «Рено» моделі «Меган» номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 , у розмірі 74618 грн. 50 коп.

За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 42, 48, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 11, 368, 370, 625 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 65, 69-71 СК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації відчуженої частки майна подружжя при його поділі задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки «Рено» моделі «Меган» номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 у розмірі 74618 грн. 50 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.