Провадження № 2-п/161/10/24
У Х В А Л А

05 березня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Вольської А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 16 листопада 2023 року у справі № 161/16446/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про зміну способу стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою.

Заяву обґрунтовує тим, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.11.2023 змінено спосіб стягуваних аліментів, визначених рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.03.2019 у справі № 158/151/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про зміну розміру аліментів на утримання дитини. Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 1073,60 грн. судового збору. Зазначає, що йому не було відомо про розгляд справи в суді, а про прийняте рішення він дізнався після ознайомлення з матеріалами справи його представника. Вважає, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами зміну обставин, які мали місце за період з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів та станом на час звернення до суду з позовом про зміну способу їх стягнення. Крім того, примірник позовної заяви та заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.11.2023 були отримані його представником 20.12.2023 у зв`язку з чим, строк на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення, пропущений ним з поважних причин.

Посилаючись на викладене, заявник просить суд, поновити йому строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.11.2023 та скасувати його.

Від представника позивача ОСОБА_2 надійшли заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, у яких він просив відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.11.2023.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник не з`явилися з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися шляхом надсилання судової повістки та SMS-повідомлення. Клопотань про відкладення на адресу суду не надходило.

Від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. У задоволенні заяви про перегляд заочного рішення просив відмовити.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, подані суду докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

25.09.2023 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , про зміну способу стягнення аліментів.

Ухвалою судді від 27.09.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

16.11.2023 судом з урахуванням обставин справи ухвалено заочне рішення про задоволення позову.

Копію заочного рішення від 16.11.2023 представник позивача отримала 20.12.2023, а відтак заявник ОСОБА_1 з поважних причин пропустив встановлений законом строк для звернення до суду з заявою про скасування заочного рішення суду, а тому такий строк підлягає поновленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом було встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналіз глави 11 ЦПК України «Заочний розгляд справи» дає підстави зазначити, що заочне рішення може бути скасоване судом, що його ухвалив, лише при сукупності двох умов:

1) поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не мав можливості повідомити суду,

2) встановлення судом, що докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для вирішення справи.

Відсутність однієї з умов виключає можливість скасування заочного рішення.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 неодноразово надсилалися SMS-повідомлення на номер телефону НОМЕР_1 про дату, час та місце розгляду справи, які останній отримував про що в матеріалах справи наявні відповідні підтвердження. Такий самий номер телефону вказаний ОСОБА_1 в поданій ним заяві про перегляд заочного рішення, що спростовують його твердження про поважність причин неявки в судове засідання, про які відповідач не мав можливості повідомити суд.

Відповідно до положень п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України», суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду);характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.2, п.5 ч.5 ст.12 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням процесуальної дії.

У відповідності зі ст. 223 ч. 3 п. 1 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Так в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також, суд звертає увагу на те, що в Україні діє система публікації відомостей про час та місце розгляду справи в мережі Інтернет на сайті «Судова влада» і сторона має усі можливості з отримання інформації про розгляд її справи. Отже, позивач та відповідач має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, яка в повній мірі кореспондується із приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, ОСОБА_1 , не зазначено жодних доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відсутність відповідача в судовому засіданні не може бути підставою для скасування заочного рішення.

Крім того, судом було встановлено, що ОСОБА_2 довела покращення матеріального становища ОСОБА_1 як платника аліментів та як одержувач аліментів в інтересах дитини, довела свої вимоги щодо необхідності зміни способу їх стягнення.

Суд вважає, що заява відповідача про перегляд заочного рішення не містить посилання на докази, які могли б мати істотне значення для правильного вирішення справи. Відповідачем не вказано в поданій заяві та не надано суду доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, які суд мав би прийняти за основу, що могло б йому дійти до іншого висновку у цій справі, а не того, який був прийнятий на підставі доводів позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалю: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що передбачені законом підстави для скасування вищевказаного заочного рішення суду відсутні, а тому подану ОСОБА_1 заяву слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 287-288 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2023 року у справі № 161/16446/23.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду від 16 листопада 2023 року у справі № 161/16446/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про зміну способу стягнення аліментів - залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта