Житомирський апеляційний суд
Справа №286/5234/23 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 70 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №286/5234/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 05 лютого 2024 року, ухвалене під головуванням судді Кулініча Я.В. в м. Овручі,

в с т а н о в и в :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу виданого Овруцьким районним судом Житомирської області від 24.02.2023 по справі №286/356/23 у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу до досягнення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повноліття. Позов мотивовано тим, що останнім часом життєві обставини позивача значно змінилися. На утриманні позивача перебуває його матір, яка є пенсіонеркою, має численні хронічні захворювання, є непрацездатною, тому потребує лікування, догляду та матеріальної допомоги з боку сина. Інші особи, які могли б утримувати матір відсутні. Також, 16.02.2023 позивач уклав шлюб, дружина наразі тимчасово не працює та перебуває на його утриманні. Разом з дружиною позивач виховує трьох неповнолітніх дітей від попередніх шлюбів, допомагає дружині з утриманням дітей. Враховуючи наявність в позивача додаткових утриманців, вважає, що щомісячне стягнення 1/3 частки доходу в якості аліментів ставить його в скрутне фінансове становище.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 05 лютого 2024 року в задоволенні позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким зменшити розмір аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 1/3 до 1/5 частки заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції дана неправильна оцінка зібраним у справі доказам. Зазначає, що у позовній заяві було чітко зазначено підстави для зменшення розміру аліментів, а саме зміна сімейного стану, наявність додаткових утриманців, що підтверджується належними доказами. Крім того, 26.12.2023 позивач був поранений при виконанні бойового завдання, тому окрім наведених у позовній заяві обставин для зменшення розміру аліментів, з`явилися нові: погіршення стану здоров`я та матеріального становища у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності, необхідністю тривалого лікування та реабілітації.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що судовим наказом Овруцького районного суду Житомирської області від 24.02.2023 року у справі №286/356/23 було стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не мене 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.01.2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

ОСОБА_1 з 16.02.2023 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_8 , яка має трьох неповнолітніх дітей від інших шлюбів.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.

Щодо порядку розгляду справи.

Статтею 19 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до пункту 3 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, зокрема, про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Частина четверта статті 274 ЦПК України містить імперативну норму, яка визначає перелік справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного провадження.

Цей перелік ґрунтується на класифікації справ за матеріально-правовою ознакою, тобто за характером спірних матеріально-правових відносин.

У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя (пункт 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України.)

Отже, справи у спорах про зменшення розміру аліментів мають розглядатися судом за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи предмет та правові підстави позову у цій справі, вона є справою що виникають із сімейних правовідносин, а отже, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України не може розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вказані правові норми та розглянув справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів у порядку спрощеного позовного провадження.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження (пункту 7 частини третьої статті 376 ЦПК України).

Щодо вирішення спору по суті заявлених вимог.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Звертаючись до суду із позовом, позивач просив зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду на утримання доньки ОСОБА_9 та сина ОСОБА_10 з 1/3 частини до 1/5 частини всіх видів заробітку, посилаючись на наявність у нього на утриманні матері ОСОБА_11 , яка є непрацюючою пенсіонеркою та дружини, яка має трьох неповнолітніх дітей від інших шлюбів.

Крім того, 26.12.2023 позивач був поранений при виконанні бойового завдання, проходить тривале лікування та реабілітацію, у зв`язку з чим, його матеріальне становище погіршилося з тимчасовою втратою працездатністю.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, який матеріальний стан був у позивача на час винесення судового наказу Овруцьким районним судом Житомирської області від 24 лютого 2023 року та яким він є на час звернення до суду .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 16.02.2023 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 .

Однак сам факт укладення ОСОБА_1 другого шлюбу з ОСОБА_8 , не свідчить про погіршення матеріального стану платника аліментів, а забезпечення дітей ОСОБА_8 від попередніх шлюбів покладається на їх батьків, а не на ОСОБА_1 .

Матеріали справи не місять доказів на підтвердження розміру щомісячних витрат на лікування, що унеможливлюють сплату аліментів у визначеному розмірі, а тому посилання позивача про погіршення стану здоров`я, як на підставу для зменшення розміру аліментів є необґрунтованим.

Посилання позивача на те, що він здійснює догляд за своєю матір`ю ОСОБА_11 , яка є пенсіонеркою, не є підставою для зменшення розміру аліментів на дітей, оскільки ОСОБА_12 , отримує пенсію за віком відповідно до законодавства України.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що мати позивача ОСОБА_11 має незадовільний стан здоров`я та у зв`язку з цим потребує допомоги та стороннього догляду.

Зазначені обставини свідчить про те, що в межах заявлених позовних вимог та наданих суду доказів відсутні правові підстави для зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_9 та сина ОСОБА_10 через суттєву, на думку позивача, зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зі змісту ст. 27 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд має враховувати ряд обставин, як стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Разом з тим, визначальним при вирішенні питання про розмір аліментів є інтереси дитини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Таким чином, оскільки позивачем не надано достатніх доказів, які б підтверджували погіршення його майнового стану із зміною сімейного стану та неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 05 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 12 березня 2024 року.

Головуючий

Судді