ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року

Справа № 695/3546/24
Провадження № 22-ц/821/1693/24
Категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Гончар Н. І., Новікова О. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бочарова Олександра Михайловича на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Юлія Володимирівна про витребування безпідставно отриманих грошових коштів,

в с т а н о в и в :

17.09.2024 представник ОСОБА_1 адвокат Бочаров О. М. звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Ю. В., про витребування безпідставно отриманих грошових коштів.

Предметом спору є стягнення коштів за скасованим виконавчим написом № 147062 від 11.06.2021 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2024 року справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Ю. В. про витребування безпідставно отриманих грошових коштів, надіслано за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Мотивація ухвали зводиться до того, що примусове виконання виконавчого напису нотаріуса, що оскаржується, здійснювалося приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Ю. В., тобто поза межами територіальної юрисдикції Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Таким чином з урахуванням викладеного, суд першої інстанції направив справу за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Бочаров О. М., подав апеляційну скаргу, в якій вважав ухвалу суду першої інстанції незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права, просив її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Мотивація скарги зводиться до того, що порушення норм процесуального права призвело до постановлення помилкової ухвали, оскільки справа підсудна Золотоніському міськрайонному суду Черкаської області в силу ч. 12 ст. 28 ЦПК України.

Зауважив, що місце виконання виконавчого напису нотаріуса є визначеним, та відповідає місцезнаходженню, місцю проживання позивача тобто Черкаська область, Золотоніський район, м. Золотоноша, тому позовна заява про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса (стягнення коштів), має розглядатися Золотоніським місьрайонним судом Черкаської області, що в свою чергу забезпечить доступ до суду позивачу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, передачі справи на розгляд іншого суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з ч. ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду, яка у відповідності до ст. 258 ЦПК України є видом судових рішень, приведеним вимогам закону не відповідає.

Постановляючи ухвалу про передачу справи за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, суд першої інстанції виходив з того, що місцезнаходженням відповідача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» є: вул. Автотранспортна 2, м. Дніпро, Дніпропетровська область, що не відноситься до територіальної юрисдикції Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Також суд першої інстанції вважав, що примусове виконання виконавчого напису нотаріуса, що оскаржується, здійснювалося приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Ю. В., поза межами територіальної юрисдикції Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

З такими висновками районного суду, колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене у п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко

і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Частиною 1 ст. 23 ЦПК України встановлено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених ч. ч. 2 та 3 цієї статті.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справ до його юрисдикції (предметної та суб`єктної) та підсудності (територіальної юрисдикції).

Територіальна юрисдикція визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Стаття 28 ЦПК України встановлює правила підсудності справ за вибором позивача, яку ще називають альтернативною підсудністю. Альтернативною називають підсудність, за якою декілька судів є компетентними розглянути справу. Не виключаючи можливість звернення особи до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), вона встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Альтернативна підсудність є пільговою, вона встановлена для невеликої категорії справ, які мають особливо важливе значення для громадян. Специфіка цього виду підсудності полягає в тому, що в залежності від характеру матеріальних правовідносин та предмету спору, особистих обставин позивач може обирати серед двох, трьох чи більшої кількості судів, які будуть компетентними розглянути таку справу.

Відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про нотаріат» стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

За ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено місце виконання рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Таким чином, місце виконання судового рішення визначається, у тому числі, місцем проживання або перебування боржника - фізичної особи, який є учасником виконавчого провадження та має право на судовий захист, заперечуючи, зокрема, наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі нотаріуса.

Конституцією України (ст. 33) та Законом України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон № 1382-IV) кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання чи перебування за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Місце перебування фізичної особи - це житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги (аб. 4, 5 ст. 3 Закону № 1382-IV).

З аналізу наведених правових норм можна дійти висновку, що виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) не пов`язується з реєстрацією місця проживання чи перебування боржника - фізичної особи, натомість, для виконавчого провадження має значення фактичне місце знаходження боржника, яке може не співпадати із задекларованим/зареєстрованим місцем його проживання (перебування) в Україні.

Згідно матеріалів справи вбачається, що 25 грудня 2011 року між позивачем та ПАТ «АСТРА БАНК» було укладено кредитний договір № 94001, відповідно до якого позивачу було видано кредит на суму 165528 гривень, терміном на 5 років (до 25 грудня 2016 року).

Виконавчим написом, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. 11.06.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №147062 стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» грошові кошти у загальній сумі 38450,58 грн.

15 лютого 2022 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Ю. В. відкрито виконавче провадження, щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. № 147062 від 11 червня 2021 року про звернення стягнення за несплачену в строк за Кредитним договором № 4001 від 25.12.2011 року в розмірі 38 450,58 грн.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14.02.2024 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. 11.06.2021, зареєстрований в реєстрі за №147062 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» грошових коштів у загальній сумі 38450,58 грн.

09.08.2023 із банківського рахунку позивача списано задля примусового виконання ВП № 68670386 грошові кошти в сумі 7957,40 грн, які позивач просить стягнути з відповідача.

Таким чином, місцем виконання виконавчого напису нотаріуса № 147062 від 11.06.2021, на підставі якого з банківського рахунку позивача 09.08.2023 були списані спірні кошти, які є предметом даного спору, є місце проживання (перебування) боржника ОСОБА_1 .

Як вбачається з копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 місцем реєстрації позивача з 20.11.2002 є АДРЕСА_1 .

Звертаючись із позовною заявою про витребування безпідставно отриманих грошових коштів за виконавчим написом нотаріуса від 11.06.2021, який судовим рішенням від 14.02.2024 визнаний таким, що не підлягає виконанню, до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, позивач обрала підсудність даної цивільної справи відповідно до положень ч. 12 (повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) ст. 28 ЦПК України та ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» за місцем виконання виконавчого напису, а саме за місцем реєстрації та фактичного проживання боржника: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявними у справі доказами.

Оскільки, у розумінні ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання виконавчого документу є не місце вчинення певних виконавчих дій, так як такі можуть вчинятися на всій території України, а місце проживання (перебування) боржника або місцезнаходження його майна, відтак помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що виконавчі дії з виконання спірного виконавчого напису нотаріуса здійснювалося приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Ю. В., тобто поза межами територіальної юрисдикції Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Передаючи справу для розгляду до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, суд першої інстанції невірно визначився з територіальною юрисдикцією (підсудністю) спору, безпідставно не взяв до уваги підстави позову, надані позивачем докази, зокрема її місця проживання (перебування) у м. Золотоноша, Черкаської області та право самостійного вибору між судами, яким згідно зі ст. 28 ЦПК України підсудна справа, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

За наведених обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бочарова Олександра Михайловича задовольнити.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 вересня 2024 року скасувати, справу направити до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Текст постанови складено 28 листопада 2024 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: Н. І. Гончар

О. М. Новіков