УХВАЛА

17 травня 2024 року

м. Київ

справа № 754/2471/20

провадження № 61-6913ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитного договору та договору поруки,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» (далі - ТОВ «ФК «Інновація»), третя особа - ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитного договору та договору поруки.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 травня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 травня 2023 року в частині визнання недійсним договору поруки від 18 липня 2007 року № 132 залишено без змін.

У листопаді 2023 рокуОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 травня

2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2024 року касаційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявнику.

10 травня 2024 року ОСОБА_3 повторно подав до Верховного Суду касаційну скаргу рішення Деснянського районного суду м. Києва

від 09 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду

від 04 жовтня 2023 року у вищевказаній справі.

Проте, повторно подана касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження та підлягає поверненню з наступних підстав.

За змістом статей 185, 393 ЦПК України повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Натомість, обставини, які стали підставою для повернення касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2024 року існувати не перестали, оскільки ОСОБА_1 не врахувавши викладені у вказаній ухвалі роз`яснення, повторно подав касаційну скаргу не надавши доказів порушення апеляційним судом порядку вручення судового рішення, передбаченого статтею 272 ЦПК України. Такі дії можуть свідчить про те, що заявник намагається отримати протилежну оцінку обставин, які Верховний Суд у цій справі вже визнав підставою для повернення попередньо поданої скарги.

Об`єктивних перешкод для виконання роз`яснень викладених в ухвалі Верховного Суду від 20 лютого 2024 року ОСОБА_1 не наведено та Верховний Суд їх не встановив.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Оскільки заявником при зверненні вдруге до Верховного Суду із касаційною скаргою на ті самі судові рішення не було усунуто обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2024 року (провадження № 61-16211ск23), вдруге подана та оформлена в аналогічний спосіб касаційна скарга у цій справі також підлягає поверненню особі, яка її подала.

Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Керуючись статтями 43, 44, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року визнати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун