Справа № 186/1813/23
Номер провадження № 2/0186/125/24
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 березня 2024 року м. Першотравенськ
В провадження суду надійшла позовна заява ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошових зобов`язань, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за прострочення виконання зобов`язання в загальному розмірі 7154,99 грн, також просить стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2 684 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що між АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №78/2011-Р від 01 липня 2011 року відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Відповідачеві грошові кошти, а Відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором.
Умовами Кредитного договору передбачені наступні істотні умови кредитування:
Сума кредиту - 35 000,00 грн (п. 1.1 Кредитного договору).
Процентна ставка за користування кредитом 18,6% річних (п. 1.4.1 Кредитного договору).
За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені цим Договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 23,6 % річних (п. 1.4.2. Кредитного договору).
Строк повернення кредитних коштів, до 30 червня 2016 року (п. 1.3.1 Кредитного договору).
Банк виконав свої договірні зобов`язання за Кредитним договором, надавши Відповідачу кредитні кошти.
Відповідач припинив виконувати належним чином зобов`язання за Кредитним договором та не повертав кредитні кошти у визначених Кредитним договором строк.
З метою захисту своїх порушених прав позивач 14.10.2018 року звернувся із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором розрахованої станом на 14.09.2018 до Білокуракинського районного суду Луганської області.
Також, вказаним рішенням встановлені та підтверджені вищевказані обставини видачі та отримання кредиту відповідачем.
Для примусового виконання зазначеного рішення судом позивачу було видано виконавчий лист.
В процесі примусового виконання вказане рішення суду було примусово виконано шляхом утримання частини грошових коштів з доходів боржника.
Виконавче провадження по примусовому виконання вказаного рішення було закінчено у зв`язку із відсутністю майна боржника на яке можливо звернути стягнення.
Виходячи з викладеного вбачається, що відповідач добровільно не виконувала власні зобов`язання за кредитним договором та рішення суду.
- про стягнення заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 12.03.2017 року по 12.11.2020 року в загальному розмірі 2087,47 грн;
- про стягнення суми збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 12.03.2017 року по 12.11.2020 року в загальному розмірі 5067,52 грн.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заві зазначив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, заяву про розгляд справи в її відсутність не надіслала.
Згідно ст.280 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що згідно заочного рішення Білокуракинського районного суд Луганської області від 31 липня 2019 року по справі №409/2339/18, що набрало законної сили 31 серпня 2019 року, було встановлено факти:
11.06.2020 року виконавчий документ у вказаному виконавчому провадженні повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).
Згідно копії розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №78/2011-Р від 01.07.2011 року вбачається, що заборгованість була погашена 12.11.2020 року.
У відповідність ст.509 ЦК України - в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як - то: передати майно, сплатити гроші, виконати роботу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У відповідність ст.525 ЦК України - одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
У відповідність ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).
Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Враховуючи, що позивачем належними та допустимими доказами доведено суду факт порушення відповідачем його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі стягнувши з ОСОБА_1 , на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання за Кредитним договором №78/2011-Р від 01.07.2011 року та рішення Білокуракинського районного суд Луганської області від 31 липня 2019 року по справі №409/2339/18 в загальній сумі 7154,99 грн, з яких: 3 % річних за період з 12.03.2017 року по 12.11.2020 року (включно) в сумі 2087,47 грн; інфляційні втрати за період з 12.03.2017 року по 12.11.2020 року (включно) в розмірі 5067,52 грн.
У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 509, 510, 526, 530, 536, 549, 610, 611, 625, 626, 629, 1048, 1054 ЦК України ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошових зобов`язань - задовольнити.
- 3 % річних за період з 12.03.2017 року по 12.11.2020 року (включно) в сумі 2087,47 грн;
- інфляційні втрати за період з 12.03.2017 року по 12.11.2020 року (включно) в розмірі 5067,52 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: С.М. Демиденко