Номер провадження 2/229/879/2024
Справа № 229/591/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

16.05.2024 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Шищенко Л.В.,

прокурора ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №229/591/24

за позовом Заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області,

до ОСОБА_2

про конфіскацію на користь держави 2/3 частини земельної ділянки площею 0,36 га сільськогосподарського призначення,

в с т а н о в и в:

Заступник керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області до ОСОБА_2 , в якому просить конфіскувати на користь держави 2/3 частини земельної ділянки сільськогосподарського призначення громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з кадастровим номером :02:000:0215 площею 0,36 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Бахмутської міської територіальної громади Донецької області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209), шляхом припинення права власності, відомості про яку зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 04.05.2017 за № 20253147 та визнання права власності за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ). та стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Донецької обласної прокуратури витрати зі сплати судового збору в сумі 4 026,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Російської Федерації відповідно до паспорту серії та номеру НОМЕР_2 , виданого 24.08.2007 року ТП №1 у м. Орехово-Зуєво ОУФМС росії по Московській області в Орехово-Зуєвському районі, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Після смерті своєї матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 успадкував 2/3 частини земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (спадкова справа № 542/2008). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі 04.05.2017 року за № 679, ОСОБА_2 набув право власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 0.36 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером :02:000:0215, яка знаходилася на території Клинівської сільської ради Бахмутського району Донецької області. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України №710-р від 12.06.2020 року «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Донецької області», території Клинівської сільської ради Бахмутського району Донецької області ввійшла до складу території Бахмутської міської територіальної громади Донецької області. Право власності ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку 04.05.2017 зареєстровано в Державному реєстрі речових право на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209). Таким чином, громадянин російської федерації ОСОБА_2 04.05.2017 набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення та протягом року не виконав покладений на нього у зв`язку з цим обов`язок - не відчужив земельну ділянку. Зазначений факт підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з цим, вищезазначена земельна ділянка сільськогосподарського призначення підлягає конфіскації у громадянина російської федерації ОСОБА_2 на користь держави України.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав визначених у позовній заяві, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Представник позивача Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи позивач повідомлявся належним чином, від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заяв та клопотань про розгляд справи без її участі або про відкладення судового засідання від відповідача на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий.

Відповідно до ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом (спадкова справа №542/2008), зареєстрованого в реєстрі 04.05.2017 за № 679, ОСОБА_2 набув право власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 0.36 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером :02:000:0215, яка знаходилася на території Клинівської сільської ради Бахмутського району Донецької області (а.с.27).

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Російської Федерації відповідно до паспорту серії та номеру НОМЕР_2 , виданого 24.08.2007 року ТП №1 у м. Орехово-Зуєво ОУФМС Росії по Московській області в Орехово-Зуєвському районі, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі 04.05.2017 року за № 679, ОСОБА_2 набув право власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 0.36 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером :02:000:0215, яка знаходилася на території Клинівської сільської ради Бахмутського району Донецької області. Право власності ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку 04.05.2017 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №20253147 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209) (а.с. 16-26).

Відповідно до інформації Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області від 18.12.2023 року, за наявними обліками ГУ ДМС у Донецькій області та баз даних ЄІАС УМП ДМС України, громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим/знятим з реєстрації місця проживання на території Донецької області не значиться; з питань оформлення паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, набуття громадянства України, ОСОБА_2 не звертався.

Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.

Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.

Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.

Згідно із ст. 354 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 4 ст. 145 Земельного кодексу України передбачено, що позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель.

Відповідно до Положення про Державну служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, який організовує та здійснює державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності.

Зокрема, підпунктом 42 пункту 4 Положення передбачено, що Держгеокадастр, відповідно до покладених на нього завдань, подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом.

Згідно Положення про Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, затвердженого Наказом Держгеокадастру від 23.12.2021 №603, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане та реалізує його повноваження на території Донецької області.

Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території Донецької області. Головне управління здійснює державний нагляд (контроль) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, надає адміністративні послуги у сфері земельних відносин, землеустрою, Державного земельного кадастру та національної інфраструктури геопросторових даних. Відповідно до підпункту 36 пункту 4 даного Положення Головне управління подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом.

Нездійснення захисту компетентним органом полягає у тому, що ГУ Держгеокадастру у Донецькій області не вжило будь-яких заходів із конфіскації земельної ділянки у громадянина російської федерації.

Згідно з висновками про застосування норм права, висловленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2018 у справі № 912/2385/18, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Як вбачається з листа Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 10-5-0.62-2966/2-23 від 21.12.2023 року, Головне управління повідомляє про те, що вони не зверталось з позовом щодо конфіскації земельних ділянок до суду, оскільки у Головного управління обмежене фінансування для подання відповідних позовів до суду (а.с.35).

Так, статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що ОСОБА_2 порушив визначену ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та як іноземний громадянин не відчужила її упродовж року після набуття права власності.

Правовий висновок щодо застосування ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Так, за п. 76-77 зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Згідно із п. 80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18 невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

У зв`язку із вищезазначеним, в даному випадку представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишились незахищеними.

Зазначене повністю відповідає практиці Євр опейського суду з прав людини та узгоджується із правовими позиціями Верховного суду.

Щодо правомірності та пропорційності втручання прокурора у право власності відповідача необхідно враховувати наступне.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних

Підставою для представництва в суді інтересів держави стали факти порушення законодавства при використанні іноземним громадянином ОСОБА_2 земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка не відчужила її упродовж року після набуття права власності. Дана процедура безумовно передбачена чинним земельним законодавством (ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України). Ця норма є імперативною та не передбачає винятків.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 04.05.2017 року по даний час) не відчужив її, є підстави для її конфіскації на користь держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, тому з ОСОБА_2 на користь Донецької обласної прокуратури необхідно стягнути судовий збір в розмірі 4 026 грн. 00 коп. (2684 грн. за подання позовної заяви та 1342,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 77-83, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:

1.Позовні вимоги Заступника керівника Бахмутської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, до ОСОБА_2 про конфіскацію на користь держави 2/3 частини земельної ділянки площею 0,36 га сільськогосподарського призначення задовольнити повністю.

2.Конфіскувати на користь держави 2/3 частини земельної ділянки сільськогосподарського призначення громадянина російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з кадастровим номером :02:000:0215 площею 0,36 га із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Бахмутської міської територіальної громади Донецької області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209), шляхом припинення права власності, відомості про яку зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 04.05.2017 за № 20253147 та визнання права власності за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (вул. Уютна, 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ).

3.Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Донецької обласної прокуратури (р/р №UA0016251, Держказначейська служба України м. Київ, МФО - 820172, код ЄДРПОУ - 25707002, отримувач - Донецька обласна прокуратура) витрати зі сплати судового збору в сумі 4 026,00 грн.

4.Відповідно до вимог ч. 7 ст. 158 ЦПК України вжиті ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 25.01.2024 року заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомлення з рішенням суду на веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Суддя (підпис) Т.В. Давидовська

Залом: Суддя Секретар

17 травня 2024 року