Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6252/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Продан О.В., звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . За життя померлий склав заповіт, який посвідчено 19.11.2021 старостою с. Олешник за реєстровим номером 7-63, за яким заповів позивачу ОСОБА_1 належні йому три земельні ділянки з складу земель сільськогосподарського призначення на території Олешницької сільської ради загальною площею 2,33 га. Відповідач (мати позивача, дружина спадкодавця) відповідно до ч.І ст.1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту; декларує відсутність майнового інтересу до кола спадкового майна, однак від документального підтвердження такої позиції ухиляється. У строк та порядку, що передбачені чинним законодавством, після смерті батька позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, завідуючою Виноградівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 йому було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька на підставі того, що позивачем не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду із даним позовом про визнання за ним права власності на вказане спадкове майно у порядку спадкування за заповітом.

Позивач та його представник у підготовче засідання не з`явилися, однак представник позивача подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач (мати позивача) будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в підготовче засідання не з`явилася, але подала до суду письмову заяви згідно якої просить суд розглядати справу у їх відсутність, вимоги позивача визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в підготовче судове засідання не з`явилася, заяв, клопотань від неї не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

У підготовчому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 12.06.2023.

Місцем відкриття спадщини є АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Виноградівської міської ради від 03.04.2024.

За час свого життя батько позивача залишив заповіт, який посвідчено 19.11.2021 старостою с. Олешник за реєстровим номером 7-63, за яким заповів позивачу ОСОБА_1 належні йому три земельні ділянки з складу земель сільськогосподарського призначення на території Олешницької сільської ради загальною площею 2,33 га, а саме:

- земельну ділянку площею 0,78 га, кадастровий номер :06:001:0281;

- земельну ділянку площею 0,54 га, кадастровий номер :01:004:0090;

- земельну ділянку площею 1,01 га, кадастровий номер :03:001:0244

Заповіт не змінено та не скасовано.

Відповідач (мати позивача, дружина спадкодавця) відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту.

Разом з цим, відповідач не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем, що стверджується відповідною заявою, поданою до суду.

Належність майнових прав на земельні ділянки покійному спадкодавцю підтверджується наступними документованими матеріалами:

сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0090973 від 01.07.1997 року;

рішенням Олешницької сільської ради від 12.10.2020 року № 461 «Про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_3 »;

інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.

Суд констатує, що позивач після смерті свого батька відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємець за заповітом спадщину прийняв, оскільки на день смерті спадкодавця проживав разом з ним, здійснював його догляд, обробляв земельну ділянку, а також у встановлений законодавством термін звернувся до державного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини.

Згідно положень ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

В зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця, позивач звернувся до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., де йому було надано лист відмову за № 52/01-16 від 02.04.2024 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Разом з тим правовстановлюючі документи на спадкове майно втрачено.

Таким чином позивач не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору із-за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

За таких встановлених у підготовчому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на земельні ділянки, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 1216, 1220, 1222, 1225, 1233, 1268, 1269, 1270, 1274 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

У порядку спадкування за заповітом визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на:

- земельну ділянку площею 0,78 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населеного пункту на території Олешницької сільської ради, масив 3, контур НОМЕР_3 , ділянка 159, урочище «Вариське», кадастровий номер :06:001:0281;

- земельну ділянку площею 0,54 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населеного пункту на території Олешницької сільської ради, масив 1, контур НОМЕР_4 , ділянка 105, урочище «Моріїно», кадастровий номер :01:004:0090;

- земельну ділянку площею 1,01 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населеного пункту на території Олешницької сільської ради, масив 2, контур НОМЕР_5 , ділянка 4, урочище «Восьмини», кадастровий номер :03:001:0244.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко