Провадження № 22-ц/801/977/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 рокуСправа № 127/34432/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Голота Л. О., Копаничук С. Г.,

за участю секретаря судового засідання Литвина С. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача начальник Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу № 127/34432/23 за апеляційною скаргою Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2024 року, ухвалене у складі судді Шаміної Ю. А. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача начальник Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі.

Позов мотивований тим, що постановою Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 03 серпня 2023 року про виправлення описки, визнано незаконним та скасовано наказ в. о. начальника Служби автомобільних доріг у Вінницькій області заступника начальника з будівництва доріг ОСОБА_2 № 135-к від 05 листопада 2021 року про його звільнення з посади провідного уповноваженого з антикорупційної діяльності з 05 листопада 2021 року, поновлено його на займаній посаді, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу та допущено до негайного виконання рішення суду у частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Незважаючи на рішення суду про негайне поновлення його на роботі, воно фактично відповідачем не виконане, що у відповідності до приписів статті 236 КЗпП є підставою для стягнення зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на його користь середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд стягнути зі Служби відновлення розвитку інфраструктури у Вінницькій області на його користь середній заробіток за час затримки виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року у справі № 127/33297/21 з 02 серпня 2023 року по день ухвалення судового рішення (станом на 22 січня 2024 року сума стягнення становить 240 062,76 грн), з утриманням з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

Короткий зміст судового рішення

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року у справі № 127/33297/21 (в частині поновлення на роботі), за період з 02 серпня 2023 року по день ухвалення судового рішення 27 лютого 2024 року, у розмірі 290 398,50 грн, з утриманням з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2024 року стягнуто зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 18 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, і цей обов`язок полягає у тому, що останній зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення оскаржуватися;

негайне виконання судового рішення полягає у тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не тільки з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави;

з наступного дня після ухвалення постанови Вінницького апеляційного суду у справі № 127/33297/21 про поновлення позивача на роботі, у відповідача виник обов`язок щодо його виконання, який має бути реалізований шляхом видання відповідно до законодавства про працю наказу про поновлення на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки;

у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить рішення про виплату йому середнього заробітку або різниці у заробітку за час затримки;

поновлення ОСОБА_1 не відбулось, доказів поважності невиконання судового рішення в частині негайного поновлення позивача відповідачем не надано, відтак позивачу підлягає до виплати середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі за період з 02 серпня 2023 року по 27 лютого 2024 року (день ухвалення судового рішення).

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

У березні 2024 року Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 27 березня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 березня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав неповної сплати судового збору за подання апеляційної скарги та відсутності документів на підтвердження повноважень ОСОБА_2 на представництво інтересів Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області у Вінницькому апеляційному суді.

01 квітня 2024 року на виконання вимог ухвали Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області подано оригінал квитанції про доплату судового збору та документи на підтвердження повноважень представника заявника.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 квітня 2024 року відкрито апеляційне провадження у цій справі, надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з місцевого суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 квітня 2024 року справу призначено до розгляду на 16 травня 2024 року о 09:00 год з повідомленням учасників справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 15 травня 2024 року для розгляду цієї справи замінено суддю Оніщука В. В. та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Голота Л. О., Копаничук С. Г.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційні скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

судом першої інстанції не було досліджено усі обставини справи;

для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі суду належить встановити, зокрема, період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі;

судом першої інстанції стягнуто середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, яке станом на 27 лютого 2024 року невиконане.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 указує, що:

рішення є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують;

для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести зміни до штатного розпису та ввести скорочену посаду;

відповідач, після ухвалення судового рішення, був зобов`язаний негайно поновити його на займаній посаді, незалежно від оскарження рішення;

відповідачем не доведено поважність невиконання судового рішення у частині поновлення на роботу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що постановою Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 03 серпня 2023 року про виправлення описки, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 17 січня 2024 року, визнано незаконним та скасовано наказ в. о. начальника Служби автомобільних доріг у Вінницькій області - заступника начальника з будівництва доріг ОСОБА_2 № 135-к від 05 листопада 2021 року про звільнення ОСОБА_1 , провідного уповноваженого з антикорупційної діяльності з займаної посади 05 листопада 2021 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного уповноваженого з антикорупційної діяльності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області.

Стягнуто зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 08 листопада 2021 року по день ухваленого судового рішення, у розмірі 867 323,52 грн з утриманням з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

Допущено до негайного виконання рішення суду у частині стягнення середнього заробітку за один місяць та поновлення на роботі позивача.

При відкритті касаційного провадження у справі № 127/33297/21 за позовом ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області, третя особа начальник Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області Жебелев І. І., про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду відмовлено у задоволенні клопотань Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області про зупинення виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року.

09 серпня 2023 року на виконання указаної постанови Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист № 127/33297/21 про поновлення ОСОБА_1 на роботі.

10 серпня 2023 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кушніром Р.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72494470 з примусового виконання виконавчого листа № 127/33297/21, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 09 серпня 2023 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного уповноваженого з антикорупційної діяльності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області.

28 серпня 2023 року головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пращуком В. В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 127/33297/21 на підставі пункту 11 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» та складено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Між сторонами виник спір з приводу стягнення середнього заробітку, за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до частини сьомої статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Обов`язковість рішення суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постановах Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 461/7423/21 (провадження № 61-872св23), від 14 грудня 2022 року у справі № 501/4019/21-ц (провадження № 61-9103св22) зроблено висновок, що:

«належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків».

Аналіз зазначених правових норм дає підстави виснувати, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у необхідності видання наказу про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від подальшого його оскарження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 711/8138/18.

Виконання рішення вважається закінченим з дати видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, який прийняв незаконне рішення про звільнення працівника.

Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

У постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-435цс15, постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 524/415/16-а, від 05 травня 2022 у справі № 280/4402/21, зроблено висновок, що:

«затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі є невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення».

Отже для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період».

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Матеріалами справи встановлено, що постанова Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року набрала законної сили з моменту її проголошення, але в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі фактично не виконана.

Указана обставина відповідачем не заперечується.

Доказів про поважність невиконання судового рішення в частині негайного поновлення позивача на роботі матеріали справи не містять.

Відтак, у порушення указаних норм трудового законодавства та принципу обов`язковості судового рішення, відповідач негайно не виконав рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного уповноваженого з антикорупційної діяльності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач допустив порушення вимог частини сьомої статті 235 КЗпП України щодо негайного виконання рішення суду в частині поновлення незаконно звільненого працівника, що є підставою для стягнення з останнього на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення суду.

Обчислення середнього заробітку здійснюється згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються з середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року встановлено розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 у сумі 1 935,99 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Установивши, що рішення суду про поновлення позивача на роботі не виконувалося з 02 серпня 2023 року, суд першої інстанції під час визначення періоду затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі правильно виходив саме з цієї дати по день ухвалення судового рішення (27 лютого 2024 року), оскільки останнє відповідачем фактично не виконане, та вірно визначив суму середнього заробітку за час затримки у розмірі 290 398,50 грн (1 935,99 грн х 150 днів).

Доказів на спростування висновків суду першої інстанції відповідачем не надано.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, надав належну оцінку доказам та дійшов обґрунтованого висновку, що станом на час ухвалення оскаржуваного рішення, постанова Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного уповноваженого з антикорупційної діяльності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області, відповідачем не виконана, наказ про поновлення на роботі позивача не видано, до виконання роботи його не допущено, що відповідно до статті 236 КЗпП України є затримкою виконання рішення суду з вини відповідача, яка зумовлює відповідальність, передбачену цією нормою та є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення суду.

Отже правильним є висновок суду першої інстанції про доведеність та обґрунтованість заявленого позивачем позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що період затримки виконання рішення про поновлення на роботі необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, а не по день ухвалення судового рішення у цій справі, не заслуговують на увагу з огляду на те, наявність рішення суду про поновлення позивача на роботі, яке відповідачем по даний час не виконано, в силу статті 236 КЗпП України є підставою для стягнення з останнього на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судоми норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а спрямовані виключно на доведення необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, тому не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати сплачені у якості судового збору слід залишити за відповідачем.

Крім того, стороною позивача порушено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, про, що до закінчення судових дебатів у справі стороною зроблено відповідну заяву.

01 листопада 2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Куцим Р. А. укладено угоду про надання правничої допомоги, згідно з якою гонорар адвоката складає 40 % мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений станом на 01 січня кожного поточного року у якому надавались послуги адвокатом, за годину його роботи, на підставі підписаного сторонами акту про надані послуги.

Відповідно до акту про надані послуги на професійну правничу допомогу адвоката від 15 травня 2024 року гонорар адвоката згідно умов договору становить 4 844,80 грн (40 % х 3 028 грн х 4 год).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 23 від 15 травня 2024 року ОСОБА_1 сплатив адвокату 4 844,80 грн витрат за правничу допомогу.

При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів ураховує норми частин четвертої, п`ятої статті 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем клопотань щодо зменшення витрат на правничу допомогу з підстав їх неспівмірності до суду апеляційної інстанції не подано.

Ураховуючи викладене, результат цієї справи, визначений угодою про надання правової допомоги фіксований розмір гонорару, відсутність заперечень з боку відповідача щодо неспівмірності заявлених витрат на правничу допомогу та клопотання про зменшення судових витрат на оплату правничої допомоги, апеляційний суд дійшов висновку про стягнення зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 4 844,80 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2024 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за відповідачем.

Стягнути зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 4 844,80 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ

судді: Людмила ГОЛОТА

Світлана КОПАНИЧУК