Номер провадження 2/754/73/24
Справа №754/2648/21
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого суддіСаламон О.Б.
з участю секретаряРябенка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ПАТ "Страхова Компанія "ІНГОССТРАХ" про відшкодування шкоди внаслідок залиття, -

В С Т А Н О В И В:

1. Позиції учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулась до суду з вищезазначеним позовом (з подальшим зменшенням позовних вимог - т.1 а.с.139-140) з вимогою до відповідача ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач) про стягнення заподіяної матеріальної шкоди внаслідок залиття у розмірі 15 772,96 грн. та, відповідно, стягнення витрат за проведення оцінки вартості майнової шкоди у розмірі 3 000,00 грн., витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. та понесених витрат по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.

Вимоги мотивовано тим, що позивач є власником кв. АДРЕСА_1 . 22.09.2020 відбулося залиття її квартири внаслідок протікання прокладки на пристрої гарячого водопостачання на ділянці, за утримання якої в належному стані відповідальним є власник квартири АДРЕСА_2 . В результаті даної події в квартирі АДРЕСА_3 було пошкоджено кухню (загальною площею 8.16 м.кв.), залита стеля (1 м.кв.), стіна (2 м.кв.) на яких пошкоджено штукатурне та малярне покриття, деформовані дві секції навісних шаф (задні, верхні, нижні та бокові стінки, полиці шафи (загальний розмір 4.2 м.кв.), деформована стільниця кухонного столу (1.44 м.кв.), деформоване підлогове покриття (1 м.кв.). За фактом вказаної події, заступником голови ОСББ «Київ-10» буд. АДРЕСА_4 , власницею кв. АДРЕСА_3 та консьєржем даного будинку було складено та підписано Акт обстеження квартири АДРЕСА_3 . У зв`язку з затопленням кв. АДРЕСА_3 позивач звернулася до експертної компанії ТОВ «Українська експертна компанія» для оцінки завданої шкоди. Згідно з результатами Звіту було встановлено, що вартість завданого збитк внаслідок залиття становить 18 493,91 грн. Добровільно відповідач не бажає відшкодовувати заподіяну шкоду, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав.

Відповідач скористалася правом надання відзиву, у якому зазначено про не визнання вимог у повному обсязі. Зокрема вказала, що Акт про залиття житлового приміщення (квартири) від 22 вересня 2020 року складений у формі, що не передбачена діючим законодавством України, а тому є незрозумілим яким чином комісією встановлено причину залиття та визначено винну особу у заподіянні позивачу матеріальної шкоди. Щодо Звіту про оцінку вартості матеріальних збитків зазначає, що вказаний Звіт не може бути прийнятим судом до уваги, оскільки у ньому відсутня інформація про те, що експерт попореджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Отже, наданий позивачем Звіт експерта не може бути прийнятий судом до уваги з причин його не відповідності вимогам до такого висновку, встановленим ст. 102 ЦПК України. Крім того, відповідач постійно підтримував контакт з позивачем та було поінформовано позивача про очікування на страхову виплату для покриття збитків. Більш того, факт отримання позивачем страхової виплати в рахунок компенсації збитків залиттям квартири у розмірі 2 720,95 грн. підтверджується страховом актом та платіжним дорученням. Разом з тим, вимога позивача щодо відшкодування витрат на правничу допомогу не є співмірною із складністю справи та ціною позову. У зв`язку з викладеним, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримував, з урахуванням заяви про зменшення вимог, у повному обсязі, просив суд позов задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав у повному обсязі, зазначав що позивачем не надано належних доказів на підтвердження вини відповідача в залитті її квартири та, відповідно Акт обстеження кв. АДРЕСА_3 та Звіт про оцінку вартості матеріального збитку є недостовірними та неналежними доказами по справі, а відображені в них обставини базуються виключно на припущеннях, які не доводять винуватість відповідача.

Третя особа - ПАТ "Страхова Компанія "ІНГОССТРАХ" в судове засідання не з`явились, про розгляд повідомлена справи належним чином.

Сторонами в подальшому були подані заяви про розгляд справи за відсутності сторін та представником відповідача долучено промову до судових дебатів.

2. Процесуальні дії та рішення суду.

19 лютого 2021 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

27 травня 2021 року від представника позивача надійшли клопотання про зменшення розміру позовних вимог, клопотання про призначення судової експертизи та клопотання щодо здійнення розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

01 червня 2021 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Позивач подала клопотання про призначення експертизи, яке мотивоване тим, що відповідачем було надано копію Звіту про належну оцінку № б/н від 19.10.2020, за результатами якого вартість ремонту квартири внаслідок її залиття становить 3 265,14 грн. З даним Звітом категорично не погоджуються та вважає його недопустимим, оскільки недостовірним даний Звіт робить той факт, що оцінювач Лавренюк С.Г. особисто всі наявні у квартирі позивача пошкодження не оглядав і не описував. Натомість всі проведені оцінювачем розрахунки здійснювалися на основі шести фотографій зовнішніх видимих пошкоджень. Крім того, копія Звіту не містить жодного підпису чи печатки особи, яка його виконувала та відсутні копії кваліфікаційних документів особи, яка визначала вартість ремонту майна позивача.

Зазначає також про те, що нею, як позивачем, до суду надано Звіт про оцінку вартості майна ТОВ «Українська експертна компанія» № 07-12.2020 від 07.12.2020, де встановлено вартість збитку внаслідок залиття, який становить 18 493,91 грн.

У зв`язку з тим, що між сторонами фактично наявний спір щодо вартості матеріального збитку, що виникли внаслідок залиття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_5 та різниця між результатами Звіту виконаного на замовлення позивача та результатами Звіту, наданого відповідачем є значною, то з метою об`єктивного вирішення даного спірного питання, вважають за необхідне призначити судову експертизу, виконання якої доручити незалежній експертній установі - Київському науково - дослідному експертно - криміналістичному центрі МВС України.

15 червня 2021 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва призначено судову будівельно-технічну експертизу.

01 листопада 2021 року від Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру надійшло повідомлення про неможливість проведення судової будівельної-технічної експертизи. Справа повернулася до суду без виконання з зазначенням про те, що визначення вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття, виходить за межі спеціальних знань судового експерта з правом проведення будівельно - технічної експертизи за експертною спеціальністю 10.6 «Дослідження об`єктів та нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів».

08 листопада 2021 року ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. провадження по справі поновлено.

13 січня 2022 року в судовому засіданні позивач та представник повторно надали клопотання про призначення експертизи,

У зв`язку з тим, що між сторонами фактично наявний спір щодо вартості матеріального збитку, що виникли внаслідок залиття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_5 та різниця між результатами Звіту виконаного на замовлення позивача та результатами Звіту, наданого відповідачем є значною, з метою об`єктивного вирішення даного спірного питання, вважали за необхідне призначити судову експертизу, виконання якої доручити Київському науково - дослідному інституту судових експертиз.

13 січня 2022 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження.

01 серпня 2022 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва погоджено більш розумний строк для проведення експертизи понад 90 днів.

26 вересня 2023 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва провадження по справі поновлено.

20 березня 2024 року протокольною ухвалою залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ПАТ "Страхова Компанія "ІНГОССТРАХ".

3. Фактичні обставини справи. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього кодексу.

Тягар доказування покладається на сторін цивільно-правового спору.

Згідно зі ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

22 вересня 2020 року за адресою: АДРЕСА_4 відбулося затоплення квартири АДРЕСА_6 .

Факт залиття квартири позивача підтверджено Актом про наслідки залиття квартири від 22 вересня 2020 року, затвердженим заступником голови ОСББ «Київ-10» Левицькою Л.А., конс`єржом ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (т.1 а.с.12)

Причиною залиття вказано протікання прокладки на пристрої гарячого водопостачання квартири АДРЕСА_2 , про що зазначеною у Акті.

На момент обстеження комісія встановила, що у залитій квартирі АДРЕСА_3 :

- пошкоджено кухню (загальною площею 8.16 м.кв.);

- залита стеля (1 м.кв.);

- стіна (2 м.кв.)

Пошкоджено штукатурне та малярне покриття, деформовані дві секції навісних шаф (задні, верхні, нижні та бокові стінки, полиці шафи (загальний розмір 4.2 м.кв.), деформована стільниця кухонного столу (1.44 м.кв.), деформоване підлогове покриття (1 м.кв.).

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 12.06.1997.

Квартира АДРЕСА_7 на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_2 , що підтверджується листом КП «Київське міське бюро технічної інвентаризаці» від 07.12.202.

Відповідно до Звіту № 07-12.2020 про оцінку вартості матеріальних збитків, складеного оцінювачем ОСОБА_5 , розмір матеріального збитку, який завдано власнику в результаті залиття квартири АДРЕСА_1 станом на момент складання даного звіту становить 18 493,91 грн.

Як вбачається із заяви про зменшення розміру позовних вимог, 11 листопада 2020 року позивачем було від ПрАТ «СК «Інгосстрах» частково відшкодовано завдану шкоду, а саме здійснено виплату страхового відшкодування за договором комплексного страхування - у розмірі 2 720, 95 грн.

На виконання ухвали суду від 13 січня 2022 року, судом отримано висновок експерта від 19 вересня 2023 року №8354/22-42, з якого вбачається, що за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у зв`язку з тим, що у кв. АДРЕСА_1 на поверхні опоряджувального покриття відсутні ознаки залиття, тому визначити вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір майнової шкоди) по відновленню опоряджувального покриття після залиття, яке відбулося 22 вересня 2020 року за даними візуально-інструментального обстеження не вбачається за можливе.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка оцінювач ОСОБА_5 підтвердив та докладно обгрунтував Звіт про завдану шкоду щодо кв. АДРЕСА_1 .

За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У ч.ч. 1,2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до ч.1,2 ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди" роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі №6-183цс14 та Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі №759/4781/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №203/2378/14-ц та від 28 серпня 2019 року у справі № 638/20603/16.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року N 76, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за N 927/11207 передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт згідно Додатку 4. до пункту 2.3.6 Правил

Факт залиття квартири, власником якої є позивач, з вини відповідача підтверджується Актом про наслідки залиття житлового приміщення (квартири) від 22 вересня 2020 року, який відповідає вимогам Додатку 4. до пункту 2.3.6 вищезазначених Правил.

Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2018 року в справі №?753/20314/15-ц вказав, що «аргументи касаційної скарги про те, що його квартира не оглядалася, він Акт не підписував, спростовуються змістом такого Акта, з якого вбачається, що підлога квартири відповідача залита водою, тобто комісія оглядала квартиру останнього, а непідписання Акта відповідачем не впливає на його правильність, оскільки зворотнього останній не довів».

Доказами є будь які дані, які встановлюються засобами, зокрема письмовими доказами, тобто відомості про факти доводяться аргументами, актами, довідками, листуванням службового або особистого характеру, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи, що узгоджується з вимогами ч.ч. 1-2 ст.76 ЦПК України.

З урахуванням вищевикладеного, Акт від 22 вересня 2020 року суд вважає належним і допустимим доказом у справі.

Згідно з п. 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.ч.4-5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно зі ст. 151 ЖК Української РСР та абз. 5 п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №?572 від 8 жовтня 1992 року, власник зобов`язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання.

Отже, обов`язок з утримання квартири, санітарно-технічних приладів, що розміщені у квартирі у належному стані покладено саме на власника квартири.

Зазначене підтверджується практикою Верховного Суду, який у постанові від 03 жовтня 2018 року в справі №?344/3303/16-ц підкреслив, що суди попередніх інстанцій, встановивши факт залиття квартири позивача, причину та розмір завданої шкоди майну позивача і взявши до уваги те, що особа як власник квартири, з якої відбувся витік води, не довів, що його вини в заподіянні шкоди немає, дійшли обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири.

Окремо Верховний Суд наголосив, що аргументи касаційної скарги про те, що в справі немає доказів на підтвердження того, що шкода заподіяна позивачу внаслідок протиправної поведінки відповідача, є безпідставними, оскільки на власника квартири покладені обов`язки щодо належного утримання й експлуатації квартири та її складників, зокрема сантехнічного обладнання та мережі водовідведення квартири.

Таким чином відповідач, як власник кв. АДРЕСА_7 зобов`язана утримувати належне їй майно, у тому числі здійснювати контроль за станом сантехнічного обладнання у квартирі та його використанням.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зазначених обов`язків щодо утримання свого майна, позивачу, як власнику кв. АДРЕСА_1 заподіяно матеріальну шкоду.

Вина відповідача у заподіянні матеріальної шкоди позивачу внаслідок залиття в судовому засіданні не спростована відповідачем та його представником.

Розмір збитків завданих позивачу залиттям визначено у Звіті № 07-12.2020 від 07 грудня 2020 року ТОВ Українська експертна компанія".

Непогодження із визначеним у Звіті від 05 грудня 2020 року розміром матеріального збитку, завданого власнику в результаті залиття кв. АДРЕСА_1 , відповідачем не спростовано.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою позивачу матеріальною шкодою.

Суд не бере до уваги наданий стороною відповідача Звіт про незалежну оцінку ПП "Екорт" № б/н від 19.10.2020, за результатами якого вартість ремонту квартири внаслідок її залиття становить 3 265,14 грн., оскільки недостовірним даний Звіт робить той факт, що оцінювач Лавренюк С.Г. особисто всі наявні у квартирі позивача пошкодження не оглядав і не описував. Натомість всі проведені оцінювачем розрахунки здійснювалися на основі кількох фотографій зовнішніх видимих пошкоджень. Крім того, копія Звіту не містить жодного підпису чи печатки особи, яка його виконувала та відсутні копії кваліфікаційних документів особи, яка визначала вартість ремонту майна позивача.

Суд приймає зазначений кошторис у Звіті ТОВ Українська експертна компанія" як належний доказ по справі.

Клопотання щодо призначення та проведення судової будівельно - технічної експертизи заявлялися, зокрема саме стороною позивача.

Судом встановлено, що в результаті залиття квартири АДРЕСА_1 , яке відбулось з вини відповідача, позивачу завдано матеріальну шкоду у розмірі 15 772,96 грн.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири повністю.

При визначенні розміру відшкодування, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, суд приходить висновку про стягнення з відповідача витрати на оплату проведення оцінки залиття у розмірі 3 000,00 грн.

4. Розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 139 ЦПК України).

21.02.2024 від представника відповідача - адвоката Цибульського В.В. надійшло заперечення на відшкодування витрат на правову допомогу адвоката, де відповідач не погоджується із наведеними позивачем сумами правових витрат, оскільки дані витрати не є співмірними, справа є не складною, такий обсяг витраченого часу який зазначений позивачем не потребується для вчинення вказаних дій, зважаючи на низьку ціну позову. З огляду на все викладене, просить суд значно зменшити розмір витрат на правничу допомогу до розміру 2000,00 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача надано докази на підтвердження вимог понесених витрат на правничу допомогу, а саме:

- договір про надання правничої допомоги від 04.12.2020;

- додаткову угоду №1 до Договору про надання правничої допомоги від 04.12.2020;

- розрахунок № 1 суми гонорару;

- Акт виконаних робіт №4.02 від 12.02.2021;

- квитанцією від 12.02.2021.

На підтвердження понесених витрат, позивач надав підтверджуючі документи стосовно понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, а також враховуючи виконання роботи адвокатом у відповідності до детального опису робіт (наданих послуг), суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, такими, що підлягають частковому задоволенню щодо відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 15 772,96 грн., понесені витрати в розмірі 3 000,00 грн. за проведення оцінки вартості майнової шкоди, витрати на правничу допомогу - 5000,00 грн. та судовий збір - 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 22, 23, 319, 322, 386, 767, 780, 819, 1166, 1167, 1192 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди внаслідок залиття - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 15 772,96 грн., понесені витрати в розмірі 3 000,00 грн. за проведення оцінки вартості майнової шкоди, витрати на правничу допомогу - 5000,00 грн. та судовий збір - 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_8 .

Третя особа - ПАТ "Страхова Компанія "ІНГОССТРАХ", місцезнаходження: м. Дніпро, узвіз Кодацький, 2.

В порядку ч. 6 ст. 259 ЦПК України повний текст рішення складено 21 травня 2024 року.

На підставі ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата складання його повного тексту - 21 травня 2024 року.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон