Справа №705/3368/16-ц
2/705/29/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Моросліп А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог: ОСОБА_4 , про розірвання фактично укладеного договору купівлі-продажу автомобіля та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Уманського міськрайонного суду перебувають матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог: ОСОБА_4 про розірвання фактично укладеного договору купівлі-продажу автомобіля та стягнення коштів.

Під час розгляду справи по суті позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить позов залишити без розгляду.

Відповідач ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву про залишення позовної заяви без розгляду та просить стягнути з ОСОБА_1 судові витрати та витрати на послуги адвоката.

Інші учасники в підготовче засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід залишити без розгляду з наступних підстав.

Стаття 13 ЦПК України передбачає право позивача на власний розсуд розпоряджатись своїми правами щодо предмета спору, у зв`язку з чим виключно позивачу належить право вибору характеру своїх процесуальних дій: залишити позов без розгляду, чи закінчити судовий розгляд справи.

Відповідно до вимог п.5 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Оскільки представник позивача, користуючись своїм правом, просить залишити позов без розгляду, що не суперечить чинному законодавству, суд вважає за можливе позовну заяву залишити без розгляду.

Підстав для відмови в прийнятті заяви про залишення позову без розгляду судом не встановлено.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно ч.3 ст.257 ЦПК України в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

У відповідності до приписів ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, розрахунків, тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.01.2022 відповідачем ОСОБА_3 до суду подані документи щодо судових витрат.

Так, згідно акту приймання послуг за договором №23 від 15.08.2019 про надання правової допомоги вартість послуг становить 19350,00 грн., що також підтверджується: квитанцією до прибуткового касового ордера №23 від 19.08.2019 на суму 5350,00 грн.; квитанцією до прибуткового касового ордера №37 від 18.10.2022 на суму 14000,00 грн.; договором про надання правової допомоги від 19.08.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно же з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За встановлених обставин, з урахуванням зазначених приписів законодавства суд приходить до висновку про те, що відповідачем ОСОБА_3 у передбачений законом спосіб не доведено та не надано до суду належних та допустимих доказів того, що витрати на професійну правничу допомогу були понесені ним саме внаслідок необґрунтованих дій позивача ОСОБА_1 , а тому заявлена відповідачем вимога про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 142, 257, 258, 260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог: ОСОБА_4 , про розірвання фактично укладеного договору купівлі-продажу автомобіля та стягнення коштів залишити без розгляду.

У задоволенні вимоги відповідача ОСОБА_3 про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, та стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу відмовити.

Роз`яснити особі, позов якої залишено без розгляду, що після усунення умов, які були підставою для залишення позову без розгляду, вона має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її оголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р. В. Піньковський