Справа № 317/1167/24
Провадження № 2/317/574/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Ткаченко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Мазуренко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 , в якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 49359,48 грн, понесені витрати на сплату судового збору в сумі 3028 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 23.05.2021 між «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позичальником ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №4200766, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Відповідно до положень договору: сума кредиту (загальний розмір) складає: 15000 грн; строк кредиту становить 30 днів; стандартна процентна ставка становить 1,90% вдень та застосовується у межах строку кредиту; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація.

ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №4200766 від 23.05.2021 виконав належним чином, перерахувавши грошові кошти у розмірі 15000 грн відповідачу, що підтверджується платіжним дорученням.

У порушення вимог договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 08.02.2024 загальний розмір заборгованості становить 49359,48 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 14994,44 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 34086,93 грн; нараховані 3% річних 38,20 грн; інфляційні втрати 239,91 грн.

24.01.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №24-01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту №4200766 від 23.05.2021, що укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позичальником ОСОБА_1 ..

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі і за договором про надання споживчого кредиту №4200766 від 23.05.2021, що укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позичальником ОСОБА_1 ..

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 04.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Фельського С.Л. надійшов відзив на позовну заяву, згідно із яким відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у визначеному позивачем розмірі. Так. посилаючись на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 представник відповідача зазначає, що позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту, тобто з 23 травня2021 року по 21 червня 2022 року (30 днів). Відповідно до графіку платежів за договором №4200766 від 23.05.2021, який долучено до позовної заяви, сума нарахованих відсотків у період дії строку кредиту 84,44 грн. Оскільки позивач не мав права нараховувати відсотки за користування кредитом після закінчення строку кредитування, відповідач повинен сплатити лише тіло кредиту у розмірі 15000 грн та відсотки за період дії строку кредитування. Також, відповідач не заперечує проти стягнення 3% річних у розмірі 38,20 грн та інфляційних збитків у розмірі 239,91 грн. На підставі викладеного, вважає можливим задовольнити позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» частково, та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 15362,55 грн (15000 грн тіло кредиту, 84,44 грн відсотки за період дії строку кредитування, 38,20 грн 3% річних, 239,91 грн інфляційні збитки) (а.с.66-68).

ТОВ «Коллект Центр», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, представника у судове засідання не направило, клопотань та/або заяв від позивача до суду не надходило. У позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.3).

Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду (а.с.76), від представника відповідача надійшла заява, в якій просить задовольнити позовні вимоги, наведені у відзиві на позов, просить розгляд справи проводити за відсутності відповідача та його представника, без фіксації процесу. (а.с.77).

Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд установив наступне.

23.05.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір №4200766 про надання споживчого кредиту (далі Договір) (а.с.4-11).

Згідно із п. 1.3- 1.5 умов Договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 15000 грн; строк кредиту 30 днів; Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. Тип процентної ставки - фіксована.

Відповідно до п. 1.5.1 Договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, якщо не виконанні умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору визначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Відповідно до п. 2.5 Договору кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом.

Розділом 5 Договору передбачено, що Товариство має право вимагати від Споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених Договором, а споживач в свою чергу зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором.

Установлено судом та не заперечується відповідачем, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання Договором виконало та надало відповідачу кредит в сумі 15000 грн (а.с.11/зворот-12).

Згідно із карткою обліку Договору ОСОБА_1 здійснював наступні платежі:

23.05.21 - 1,05 грн на оплату основного боргу;

22.06.2021 90 грн, з яких: на оплату основного боргу - 4,51 грн, на оплату процентів - 85,49 грн;

06.08.2021 50 грн на оплату процентів;

16.08.2021 50 грн на оплату процентів. (а.с.14-20).

24.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна», та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 24-01/2022, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги, у тому числі за Договором №4200766 про надання споживчого кредиту (а.с.23-28).

У подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект центр» відповідно до договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором №4200766, укладеним 23.05.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 (а.с.29-34).

Згідно із розрахунком заборгованості станом на 10.01.2023 року заборгованість відповідача за Договором №4200766 від 23.05.2021 року становить 49359,48 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 14994,44 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 34086,93 грн; нараховані 3% річних за період з 24.01.2022 по 23.02.2022 (включно) 38,20 грн; інфляційні втрати 239,91 грн (а.с.21-22).

За приписами ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач у відзиві на позовну заяву визнав позовні вимоги щодо тіла кредиту, 3% річних, інфляційних втрат та процентів, нарахованих у період дії строку кредиту, який визначив з 23.05.2021 по 21.06.2022 (30 днів). В частині нарахованих відсотків поза межами вказаного періоду відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.

Разом із тим суд не може погодитися із такою позицією відповідача з наступних підстав.

Так, згідно із додатком №1 до Договору про надання споживчого кредиту №4200766 від 23.05.2021 (Графік платежів), який підписано відповідачем, останнім днем для погашення суми кредиту визначено 22.06.2021 (а.с.8/зворот).

Розділом 4 Договору передбачено порядок пролонгації кредиту.

Так, п. 4.1 Договору визначено, що строк кредиту може бути продовжено: - за ініціативою Споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4 Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп 4.2 (пп. 4.2.1-4.2.4.) Договору; або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов. визначених в п. 4.3 (пп. 4.3.1-4.3.2) Договору.

Відповідно до п. 4.2.2 пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій Споживачем.

З картки обліку договору вбачається, що ОСОБА_1 22.06.2021 (строк визначений графіком платежів) було здійснено платіж у розмірі 90 грн (а.с.14/зворот). При цьому тіло кредиту споживачем на вказану дату сплачено не було Таким чином, відповідно до п.4.2.2. Договору споживачем, шляхом здійснення оплати коштів у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, було здійснено пропозицію щодо продовження строку користування кредитом ще на 30 днів, тобто до 22.07.2021 року включно,.

У випадку, якщо відповідач не бажав продовжувати строк користування кредитом, він зобов`язаний була вчинити одну з дій, які визначені п.4.2.2. Договору, оскільки в іншому разі здійснений позивачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом, а тому строк користування кредитом було пролонговано Товариством ще на 30 днів.

Згідно із п. 4.3.1 Договору сторони домовилися, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп. 4.2.2-4.2.4 Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Так, останнім днем дії кредитного договору було 22.07.2021 року, проте на цю дату відповідач не здійснив оплату за Договором ні по прострочених зобов`язаннях по процентах, ні по прострочених зобов`язаннях по кредиту, тому враховуючи п. 4.3.1. Договору строк користування кредитом було автопролонговано на 90 календарних днів поспіль (максимальний термін автопролонгації), тобто до 20.10.2021 року включно, оскільки у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом.

Відповідно до картки обліку Договору щодо боржника ОСОБА_1 вбачається, що Товариство не здійснювало жодних додаткових нарахувань після 20.10.2021 року. Разом із тим, ОСОБА_1 здійснював оплати 06.08.2021 у розмірі 50 грн та 16.08.2021 у розмірі 50 грн, які були зараховані товариством, та додатково підтверджують про обізнаність споживача про пролонгацію Договора.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань щодо повернення коштів відповідачем суду не надано, а отже заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження факту надання професійної правничої допомоги ТОВ «Коллект Центр» надано: договір №02-01/2023 про надання правової допомоги, укладений 02.01.2023 із адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги №22 від 07.02.2024, витяг з акту виконаних робіт від 08.01.2024, за змістом яких вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 13000 грн, з яких - надання усної консультації з вивченням документів 2 год/3000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу 5год/10000 грн, а також платіжну інструкцію №413000008 від 09.02.2024, що підтверджує перерахування адвокатському об`єднанню «Лігал Ассістанс» 51000 грн за надання правової допомоги згідно із договором №02-01/2023 від 02.01.2023 (а.с.45/зворот-50).

Суд погоджується з тим, що загальний розмір витрат на правову допомогу в сумі 13000 грн підтверджений належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19.

Таким чином враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, зазначених в виконаних робіт від 08.01.2024, згідно із договором про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02.01.2023, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд дійшов висновку про стягнення на користь ТОВ «Коллект Центр» з ОСОБА_1 3000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, що буде співмірним з наданим обсягом послуг, та відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Крім того, на підставі до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений останнім під час звернення до суду із позовною заявою, у розмірі 3028 грн (а.с.51).

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 3, 12, 13, 19, 76-83, 89, 137, 141, 247, 258-259, 263-265, 279, 352, 354-355 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №4200766 від 23.05.2021 у розмірі 49359,48 грн (сорок дев`ять тисяч триста п`ятдесят дев`ять гривень 48 копійон), з яких: заборгованість за тілом кредиту 14994,44 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 34086,93 грн; нараховані 3% річних 38,20 грн; інфляційні втрати 239,91 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн (три тисячі гривень00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір у розмірі 3028 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.05.2024.

Повне ім`я (найменування) учасників справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», ; адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя М.О. Ткаченко