Провадження № 2-о/643/499/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.

присяжних: Паніщевої І.Є.,

Коскіної Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання: Єрмакової А.О.,

представника заявника: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду матеріали справи

за заявою ОСОБА_2

заінтересована особа Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства

юстиції

про визнання особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі заявниця) звернулася до Московського районного суду м. Харкова із заявою, відповідно до змісту якої просить суд визнати свого сина громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім починаючи з 25.07.2024 року.

Обґрунтовуючи подану заяву заявниця посилається на те, що її син ОСОБА_3 перебував на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 з 23.05.2024 року. Відповідно до сповіщення від 01.08.2024 № 12110738 син заявниці старший солдат ОСОБА_3 , навідник-оператор 3 штурмового відділення 1 штурмового взводу 11 штурмової роти 4 штурмового батальйону зник безвісті 25.07.2024 року поблизу н.п. Глибоке Харківського району Харківської області під час виконання бойового завдання по захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії Російської Федерації виконуючи бойове завдання в складі підрозділу Збройних Сил України. Станом на сьогодні місцезнаходження сина невідомо.

Ухвалою від 28.10.2024 року Московський районний суд м. Харкова відкрив провадження у справі № 643/11591/24, судове засідання призначив на 26.11.2024 року.

У судовому засіданні 26.11.2024 року представник заявниці підтримав заявлені вимоги та просив суд задовольнити їх.

Представник заявника у судове засідання 26.11.2024 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника заявника та дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви, враховуючи наступне.

Заявниця є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження.

Згідно з довідкою ВЧ НОМЕР_1 № 587/79 від 12.06.2024, рядовий ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 23.05.2024 року.

Відповідно до сповіщення № 0501/8/653 (від 01.08.2024 вих. № 12110738) старший солдат ОСОБА_3 , навідник-оператор 3 штурмового відділення 1 штурмового взводу 11 штурмової роти 4 штурмового батальйону зник безвісті 25.07.2024 року поблизу н.п. Глибоке Харківського району Харківської області під час виконання бойового завдання по захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії Російської Федерації виконуючи бойове завдання в складі підрозділу Збройних Сил України.

04.08.2024 року ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області було зареєстроване кримінальне провадження № 0002692 за фактом зникнення сина заявниці 25.07.2024 року під час виконання бойового завдання.

У листі № 16/12564 від 23.09.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 навів витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 № 3341 від 25.08.2024, відповідно до якого в ході проведення службового розслідування на підставі рапорту командира штурмової роти, в якій проходив службу син заявниці, було встановлено, що 25.07.2024 року близько 11:45 год. в ході застосування противником міномету по позиціях роти у складній бойовій обстановці зник безвісті військовослужбовець ОСОБА_3 .

Згідно витягу № 08 від 30.09.2024 ОСОБА_3 внесений до Єдиного реєстру осіб, що зникли безвісті за особливих обставин.

Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

За обставинами цієї справи, син заявниці ОСОБА_3 з 23 травня 2024 року перебував на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 , та зник безвісті 25.07.2024 року поблизу н.п. Глибоке Харківського району Харківської області під час виконання бойового завдання при виконанні службових обов`язків по захисту територіальної цілісності та суверенітету України від збройної агресії російської федерації виконуючи бойове завдання у складі підрозділу Збройних Сил України.

При цьому, ОСОБА_3 внесений до Єдиного реєстру осіб, що зникли безвісті за особливих обставин.

Відповідно до преамбули Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» цей Закон визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей. Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначено, що:

особа, зникла безвісти, - фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місцеперебування на момент подання заявником заяви про її розшук;

особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»).

З аналізу положень ст. 43 ЦК України вбачається, що підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються:

а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання;

б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості;

в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України;

г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

У даному випадку, син заявниці зник безвісті 25.07.2024 року, тобто заява про його визнання безвісно відсутнім була подана до спливу річного строку, встановленого положеннями ст. 43 ЦК України, який не сплив і на час розгляду справи судом, що виключає можливість вирішення питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Суд зазначає, що визнання особи безвісно відсутньою в судовому порядку та набуття особою статусу безвісно зниклої особи за особливих обставин у зв`язку з внесенням його до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, є різними правовими процедурами, які не виключають одна одну. Проте, визнання особи судом безвісно відсутньою потребує певних умов, визначених законом, однією з яких є сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про особу в місці її постійного проживання (перебування).

За таких обставин, правові підстави для визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім в порядку ст. 43 ЦК України наразі відсутні.

З огляду на вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні поданої заяви.

Керуючись ст. ст. 76-81, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання особи безвісно відсутньою відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Заінтересована особа: Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, м. Харків, пр. Тракторобудівників, буд. 144).

Повне рішення складено 02.12.2024 року.

Суддя Н.В. Новіченко

Присяжні І.Є. Паніщева

Ю.О. Коскіна