Справа № 344/8472/22
Провадження № 22-з/4808/41/24
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач Луганська
21 травня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Луганської В.М.,
суддів: Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.,
за участю секретаря - Кузнєцова В.В.
учасники справи:
відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсною технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, скасування державної реєстрації речових прав на земельну ділянку та стягнення судових витрат,
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання недійсною Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, скасування державної реєстрації речових прав на земельну ділянку та стягнення судових витрат відмовлено.

Додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 10 000 грн.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2024 року залишено без задоволення. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2024 року залишено без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник Ружицький В.М. , на додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2024 року залишено без задоволення.

Додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2024 року залишено без змін.

22 квітня 2024 року від ОСОБА_3 , в інтересах якої діє Ружицький В.М. , надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявниця просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з ОСОБА_1 на її користь судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 24500 грн, з яких 15000 грн витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2024 року, 9500 грн витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2024 року.

До вказаної заяви були надані докази її надсилання ОСОБА_1 , ОСОБА_6 .

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 - Ружицький В.М. підтримав заяву, просив задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не з`явились, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З урахуванням положень ч.4 ст.270 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд заяви без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи в межах питання, що підлягає судовому розгляду, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс-19).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2024 року представник відповідачки ОСОБА_3 - Ружицький В.М. навів попередній розрахунок витрат на правничу допомогу, яку планує понести сторона у зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції, а саме гонорар адвоката в розмірі 15 000 грн, зазначивши, докази понесених витрат ОСОБА_3 на правничу допомогу буде надано в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну ОСОБА_1 на додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2024 року представник відповідачки ОСОБА_3 - Ружицький В.М. навів попередній розрахунок витрат на правничу допомогу, яку планує понести сторона у зв`язку з розглядом справи, а саме гонорар адвоката в розмірі 8 000 грн, які позивачка понесла та очікує понести у зв`язку з розглядом апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення суду від 04 березня 2024 року, зазначивши, докази понесених витрат ОСОБА_3 на правничу допомогу буде надано в порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

У судових дебатах при розгляді справи в суді апеляційної інстанції представником відповідачки ОСОБА_3 - Ружицьким В. М. було зроблено заяву щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_3 та надання доказів щодо понесених витрат в порядку ст.141 ЦПК України.

Постанову Івано-Франківського апеляційного суду ухвалено 18 квітня 2024 року, з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу представник відповідачки звернувся 22 квітня 2024 року, тобто в строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України. До заяви додано докази надсилання учасникам справи та докази понесених витрат на правничу допомогу.

Наявність договірних відносин між адвокатом Ружницьким В.М. та ОСОБА_3 підтверджується договором про надання правничої допомоги від 25 серпня 2022 року, відповідно до якого вартість послуг за цим договором замовник сплачує виконавцю кошти, розмір яких визначається за взаємною угодою сторін на підставі акту виконаних робіт. (том 2 а.с. 126)

Угодою від 26 серпня 2022 року про внесення змін до договору про надання правничої допомоги від 25 серпня 2022 року доповнено пункт 3.1 договору про надання правничої допомоги від 25 серпня 2022 року пунктом 3.1.1. відповідно до якого виконавець надає замовнику правничу допомогу по справі №344/8472/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсною технічної документації із землеустрою. За надання правничої допомоги виконавцем, в суді апеляційної інстанції замовник сплачує гонорар у твердій грошовій сумі в розмірі 15 000 грн. Розмір гонорару є фіксованим по кожній інстанції, незалежно від кількості судових засідань, складених процесуальних та/або інших документів, тощо. Замовник сплачує виконавцю гонорар на підставі акту виконаних робіт: протягом 3-х днів після підписання 10000грн та решта (5000 грн) протягом 30 днів з часу набрання рішення суду законної сили. (том 2 а.с. 127)

Угодою від 28 березня 2024 року про внесення змін до договору про надання правничої допомоги від 25 серпня 2022 року доповнено пункт 3.1 договору про надання правничої допомоги від 25 серпня 2022 року пунктом 3.1.2. відповідно до якого виконавець надає замовнику правничу допомогу по справі №344/8472/22 в Івано-Франківському апеляційному суді за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 04 березня 2024 року, замовник сплачує виконавцю гонорар в наступному розмірі: аналіз практики ВС - 1500 грн за 1 годину роботи, написання відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення від 04 березня 2024 року - 2000 грн за 1 годину роботи, участь у одному судовому засіданні (незалежно від тривалості) - 2000 грн, написання інших письмових документів (заперечень, пояснень, заяв) - від 1000 грн за один документ.

Актом виконаних робіт визначено перелік наданих послуг у справі №344/8472/22 в Івано-Франківському апеляційному суді за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 06 лютого 2024 року, а саме аналіз практики Верховного Суду, на яку посилається скаржниця в апеляційній скарзі, пошук актуальної практики Верховного Суду у подібних правовідносинах, написання відзиву на апеляційну скаргу на рішення від 06 лютого 2024 року, участь у судових засіданнях Івано-Франківського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року, 18 квітня 2024 року, написання заяви про ухвалення додаткового рішення на загальну вартість 15 000 грн.

Також даним актом визначено перелік наданих послуг у справі №344/8472/22 в Івано-Франківському апеляційному суді за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 04 березня 2024 року, а саме аналіз практики Верховного Суду, на яку посилається скаржниця в апеляційній скарзі 1500 грн за 1 годину, написання відзиву на апеляційну скаргу -4000 грн, участь у судових засіданнях Івано-Франківського апеляційного суду від 09 квітня 2024 року - 2000 грн, 18 квітня 2024 року - 2000 грн, а всього на загальну вартість 9500 грн.

Позивачкою ОСОБА_1 подано заперечення щодо ухвалення додаткового рішення, в обгрунтуванння якого зазначає, що постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року відмовлено в задоволенні апеляційних позивача та відповідача, а рішення Івано-Франківського міського суду залишено без змін, тому понесені сторонами витрати слід залишити за сторонами.

Посилаючись на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року у справі №569/17904/17, від 13 грудня 2018 року у справі №816/2096/17, зазначила, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи повинен подати детальний опис робіт, чого представником відповідачки зроблено не було.

Також ОСОБА_1 послалась на правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 25 липня 2023 року у справі №340/4492/22 та зазначила, що представник відповідача не надав докази понесених судових витрат до завершення розгляду справи з детальним розрахунком.

У зв`язку з викладеним просила суд відмовити у задоволенні заяви щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, а у випадку задоволення даної заяви, зменшити їх розмір врахувавши, що у справі було проведено лише два судових засідання та врахувавши її майновий стан. До заперечення додала копію пенсійного посвідчення про отримання пенсії за віком.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначаючи суму відшкодування витрат на правничу допомогу, колегія суддів враховує, що відзиви представника відповідачки на позовну заяву ОСОБА_1 та на апеляційну ОСОБА_1 ,яка подана на рішення Івано-Франківського міського суду від 06 лютого 2024 року, містять аналогічні доводи та заперечення проти задоволення вимог ОСОБА_1 .. Подаючи відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана на рішення Івано-Франківського міського суду від 06 лютого 2024 року, представник відповідачки мав сформовану правову позицію, оскільки посилався на ті самі правові висновки Верховного Суду, які вже зазначав у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 . Додаткове вивчення юридичної природи спірних правовідносин, доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та опрацювання судової практики, на яку посилалась позивачка в апеляційній скарзі, на переконання колегії суддів, не потребувало тривалих затрат часу.

Щодо відзиву представника відповідачки Ружицького В.М. на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана на додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 04 березня 2024 року, колегія суддів зазначає, що судова практика Верховного суду щодо питання витрат на професійну правничу допомогу є сталою, відмінність залежить лише від доказування й фактичних обставин конкретної справи.

Крім того, колегія суддів враховує, що розгляд апеляційних скарг ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2024 року та на додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2024 року здійснювався разом в одному судовому засіданні.

До того ж колегія суддів зазначає, що витрати на підготовку заяви про ухвалення додаткового рішення не підлягають відшкодуванню за рахунок позивачки, оскільки відповідно до вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України така заява фактично є заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги.

Дослідивши перелік і вартість послуг, наданих адвокатом відповідачці, з огляду на наведене вище, колегія суддів не може визнати співмірним зі складністю наданих послуг та з витраченим адвокатом часом заявленим відповідачкою з розміром її витрат на правничу допомогу, зокрема, щодо підготовки та подачі відзивів на апеляційні скарги позивачки, кількості зазначених судових засідань, в яких брав участь адвокат.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, враховуючи заяву позивачки про зменшення судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 8000 грн та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 8000 грн.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання ОСОБА_1 у запереченні на те, що стороною відповідачки до ухвалення рішення не було подано заяву про стягнення судових витрат та доказів на їх підтвердження, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у відзивах на апеляційні скарги, представник відповідачки ОСОБА_3 - Ружицький В.М. навів попередній розрахунок витрат на правничу допомогу, яку планує понести сторона у зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції. У судових дебатах представником відповідачки ОСОБА_3 - Ружицьким В. М. було зроблено заяву щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_3 та надання доказів щодо понесених витрат в порядку ст.141 ЦПК України.

Постанову Івано-Франківського апеляційного суду ухвалено 18 квітня 2024 року, з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу представник відповідачки звернувся 22 квітня 2024 року, тобто в строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України. До заяви додано докази надсилання учасникам справи та докази понесених витрат на правничу допомогу.

Посилання ОСОБА_1 на правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 25 липня 2023 року у справі №340/4492/22 та постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 580/3758/19 не заслуговують на увагу, оскільки у справі, яка переглядається, та у справах, на які посилається скаржниця, встановлені різні фактичні обставини, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази, з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Керуючись ст. ст. 137,141,270, 382, 384 ЦПК України Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник Ружицький Віталій Миколайович , про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 8000 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 травня 2024 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

Є.Є. Мальцева