Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4215/24 Головуючий у 1-й інст. Зосименко О. М.
Категорія 70 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Житомирі цивільну справу № 295/4215/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 09 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Зосименка О.М. у місті Житомирі,

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Богунського районного суду міста Житомира від 03 жовтня 2022 року у справі№ 295/16016/21. Зокрема він просив стягувати з нього аліменти в розмірі 1/8 частин від заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду.

Позов мотивував тим, що сторони з 2015 року перебували у шлюбі, від якого мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду від 20 вересня 2022 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 03 жовтня 2012 року у справі №295/16016/21 з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 грудня 2021 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

01 березня 2023 року він уклав шлюб з ОСОБА_4 . Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_5 .

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 20 лютого 2024 року у справі №295/606/24 з нього стягнуто на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_7 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 січня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття. Цим же судовим рішенням з нього стягнуто на користь ОСОБА_6 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12 січня 2024 року та до досягнення ОСОБА_8 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, згідно рішення Богунського районного суду міста Житомира від 16 листопада 2023 року у справі №295/13094/23 з нього стягнуто на користь його матері, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили, довічно.

Вказував, що після ухвалення рішення, він був переведений на нижчу посаду, відповідно розмір заробітної плати зменшився, йому не вистачає коштів для свого утримання після сплати всіх аліментів.

При цьому, фінансовий стан відповідачки покращився, оскільки після ухвалення судового рішення суду про стягнення аліментів вона переведена на вищу посаду, та отримує більший розмір заробітної плати.

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 09 вересня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі, позивач просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалене рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що враховуючи наявність аліментних зобов`язань щодо утримання дитини - ОСОБА_7 , наявність обов`язку утримувати дружину - ОСОБА_10 до досягнення дитиною трьох років та обов`язку утримувати свою матір - ОСОБА_9 , свідчить про погіршення його матеріального стану.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та 28 листопада 2024 року справу призначено до розгляду.

27 листопада 2024 року надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 в якому просить відмовити в її задоволенні.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України (частина 1 статті 368 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що відповідно до копії рішення Богунського районного суду міста Житомира від 20 вересня 2022 року у справі 295/15937/21 шлюб розірвано між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.9-10).

Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 03 жовтня 2012 року у справі №295/16016/21 із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стягнуто на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 грудня 2021 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15-18).

Також із матеріалів справи убачається, що рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 16 листопада 2023 року у справі №295/13094/23 із позивача стягнуто на користь його матері, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на її утримання в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили, довічно (а.с.19-20).

Крім того, встановлено, що рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 20 лютого 2024 року у справі №295/606/24 із позивача стягнуто на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 січня 2024 року та досягнення дитиною повноліття.

Крім того, цим же судовим рішенням із позивача стягнуто на користь ОСОБА_6 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12 січня 2024 року та досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.21-23).

Відповідно до змісту даного судового рішення, довідкою, виданою АТ «Житомирський маслозавод» №1 від 20 січня 2024 року, підтверджено, що ОСОБА_1 за період з 01 листопада 2023 року по 31 грудня 2023 року отримав заробітної плати в розмірі 76 742,41 грн.

Відповідно до копій довідок АТ «Житомирський маслозавод» № 8, №13 від 27 лютого 2024 року, позивач з 01 липня 2021 року працював на посаді інженера з техобслуговування, а з 01 травня 2022 року - на посаді начальника відділу, та з 14 лютого 2023 року - на посаді інженера з техобслуговування. За період роботи з 01 грудня 2024 року отримав заробітної плати в розмірі 66 644,69 грн на посаді інженера з техобслуговування (а.с.25, 26).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується із такими висновками місцевого суду, мотивуючи таким.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

При цьому, згідно із частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Правила даної норми Закону передбачають можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та за наявності правових підстав. При цьому право застосування норми закону належить суду.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

На підставі частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( частини 1, 6 статті 81 ЦПК України).

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що на його утриманні перебуває також його матір та ще одна малолітня дитина і дружина до досягнення дитиною трьохрічного віку, а також погіршенням майнового стану.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 має малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто на час ухвалення рішення Богунським районним судом міста Житомира 03 жовтня 2022 року у справі №295/16016/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки, вказані позивачем обставини вже існували, і тому у суду немає підстав вважати, що має місце зміна обставин, та виникнення умов для зміни розміру аліментів, які передбачені статтею 192 СК України.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , його апеляційної скарги та зі змісту рішення Богунського районного суду міста Житомира від 03 жовтня 2022 року у справі №295/16016/21 вбачається, що на час ухвалення рішення про стягнення аліментів ОСОБА_1 працював в АТ «Житомирський маслозавод» на посаді головного механіка, а на час звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів він також працює у цьому товаристві та отримує заробітну плату. Так з долучених ОСОБА_1 до позовної заяви довідок про доходи вбачається, що за період роботи з 01 грудня 2024 року отримав заробітної плати в розмірі 66 644,69 грн на посаді інженера з техобслуговування (грудень 36 382,14 грн та за січень 30 262,28 грн) .

Тобто твердження позивача, що його матеріальний стан погіршився з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, також не відповідають матеріалам справи.

Отже позивачем не доведено, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів його матеріальний стан змінився і він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 09 вересня 2024 року було позивачу відмовлено в задоволенні його позову. Доводи апеляційної скарги такий висновок суду не спростовують.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази надані сторонами, дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду, колегія суддів не вбачає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали місцевого суду, наведені у скарзі, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які ґрунтовно, повно викладені у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали суду, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками щодо їх оцінки.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими, а рішення суду є законним та ґрунтується на встановлених обставинах справи.

Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

За приписами частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, немає.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (пункт 3 частини 6 статті 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду міста Житомира від 09 вересня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді