Справа №760/5653/24
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення доказів

11 березня 2024 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді Зуєвич Л.Л., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; адреса представника: АДРЕСА_2 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про забезпечення доказів у спорі до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ),

В С Т А Н О В И В:

04.03.2024 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла заява за підписом представника ОСОБА_1 (діє на підставі ордеру) в якій заявник просить суд забезпечити докази по справі у спосіб витребування з Королівства Тайланд:

- інформації про придбання нерухомого майна (житлову (квартири та/або будинки), нежитлову (офіси, ресторани, кав`ярні, склади та іншу будь-яку нежитлову нерухомість) в Королівстві Таїланд громадянином України ОСОБА_2 за період з 06.12.2003 по 17.02.2022 з наданням належним чином завірених копій правовстановлюючих документів на дане майно, зокрема але не виключно договорів купівлі-продажу;

- інформації про відкриті банківські рахунки в Королівстві Таїланд громадянином України ОСОБА_2 за період з 06.12.2003 року по 17.02.2022 та наданням інформації про рух коштів по даним рахункам за період з 06.12.2003 по 17.02.2022;

- інформації про придбання рухомого майна (мотоцикли, моторолери, мопеди, іншу мото-техніку, автомобілі (вантажні, легкові) будь-які причепи до автомобілів, човни, яхти, катери, літаки, гелікоптери, будівельну чи сільськогосподарську техніку), в тому числі корпоративних прав, цінних паперів в Королівстві Таїланд громадянином України ОСОБА_2 за період з 06.12.2003 по 17.02.2022;

- Забезпечити докази по справі у спосіб витребування інформації про рахунки в банківських чи інших фінансових установах, відкритих на території України, в тому числі але не виключно, рахунки в цінних паперах, дипозитаріях, кредитних спілках.

В обґрунтування такої заяви, зокрема, зазначено, що загальну дійсну вартість спірного майна станом на сьогодні позивач не може оцінити так як у нього відсутня інформація про: розмір коштів, розміщених на банківських рахунках в Україні та за кордоном, відкритих на ім`я ОСОБА_2 на дату подання даної заяви; наявність двох квартир та іншого нерухомого майна в Королівстві Тайланд. У зв`язку з чим виникла необхідність звернутися до суду із заявою про забезпечення доказів для подальшого позову про розділ майна в частині суми коштів розміщених на банківських рахунках відповідача розміщених на території України та за її межами, а також нерухомого майна розміщеного за межами митної території України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.03.2024 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Дослідивши матеріали заяви суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 117 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у заяві про забезпечення доказів, зокрема, зазначається, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Проте заявник, звертаюсь до суду із заявою про витребування доказів до подання позовної заяви не дотримався вимог для відповідної заяви, та не навів обґрунтування необхідності застосування саме інституту забезпечення доказів в контексті приписів ч. 1 ст. 116 ЦПК України.

Суд звертає увагу, що згідно з ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Отже, інститут забезпечення доказів покликаний не стільки на здобуття доказів, які стосуються предмету доказування і мають значення (потрібні) для вирішення справи, скільки, насамперед, на запобігання їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і лише за наявності відповідних умов та обставин, суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність, тощо).

Звідси основною складовою заяви про витребування доказів має бути обґрунтування та доведення обставин, які свідчать про існування достатніх підстав вважати, що такі докази можуть бути в подальшому втрачені.

Разом з тим, подана заява таких обґрунтувань не містить.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19) викладено наступну правову позицію:

«Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина перша статті 116 ЦПК України).

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Разом з цим, згідно зі статтею 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом».

Суд ще раз звертає увагу на те, що в матеріалах, які є предметом розгляду, не наведено будь-яких обставин та доказів, які дають підставу припускати, що докази, які заявник наразі просить суд витребувати, можуть бути втрачені або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Вбачається, що фактично мета відповідної заяви зводиться до «здобуття доказів», а не їх «забезпечення», що є різними правовими поняттями та мають диференційоване правове регулювання та підґрунтя.

З огляду на зміст заяви, її обґрунтування, додані до неї документи, а також зазначену правову позицію Верховного Суду, наразі суд не вбачає підстав для розгляду відповідної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Разом з тим, суд роз`яснює, що у разі подання позову, заявник не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про витребування визначених доказів в порядку ст. 84 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, зокрема, ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 84, 116, 117, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у спорі до ОСОБА_2 , - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (ч. 2 ст. 261 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич