ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м.Суми

Справа №591/5636/22

Номер провадження 22-ц/816/416/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Рибалки Олексія Костянтиновича,

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 жовтня 2023 року, у складі судді Северинової А.С., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 20 жовтня 2023 року,

в с т а н о в и в :

08 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до ОСОБА_3 про зміну способу участі у вихованні та вільному спілкуванню з дитиною батьком, який проживає окремо. Свої вимоги мотивував тим, що деякий час проживав з відповідачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу і вони мають спільну дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після народження дочки відповідачка припинила з ним спілкування, він став проживати окремо. На підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 грудня 2010 року ОСОБА_1 визнаний батьком ОСОБА_5 .

Вказував, що дочка постійно проживала разом з матір`ю, яка усіляко перешкоджала йому зустрічатися з дитиною, відмовляла в проханнях бачитися з нею. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06 березня 2012 року визначений спосіб його участі у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі побачень з дитиною один раз на тиждень: з 11-00 години до 13-00 години кожної суботи, обумовивши побачення батька присутністю матері дитини.

Станом на день ухвалення судового рішення дитині було 5 років, у той час як станом на день звернення з позовом до суду дочці вже 15 років, тому він просить змінити спосіб його участі у вихованні та вільному спілкуванні з неповнолітньою дочкою. При цьому зазначає, що він бажає спілкуватися з дитиною, допомагати їй у навчанні, але в добровільному порядку вирішити вказане питання неможливо, тому він звернувся з позовом до суду. Крім того, він неодноразово звертався до Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради із заявою про зміну способу участі у вихованні та спілкуванні з дочкою, але отримував відмову у зв`язку з тим, що такий спосіб участі визначений на підставі рішення суду.

Посилаючись на вказані обставини, уточнивши позовні вимоги, просив суд:

1) зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю неповнолітньою дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2) встановити графік спілкування, визначивши наступні способи його участі у вихованні дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати матір ОСОБА_2 виконувати даний графік наступним чином:

- систематичні зустрічі з дочкою ОСОБА_4 за місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 з 17-год. 00 хв. п`ятниці до 17-год. 00 хв. неділі непарних тижнів кожного місяця, та з 11-год. 00 хв. до 19-год. 00 хв. в неділю парних тижнів кожного місяця з можливістю відвідування дитячих установ, культурно-розважальних закладів, місця проживання його батьків без присутності матері;

3) встановити йому наступний графік проведення літніх місяців з донькою: з 01 по 15 червня включно місяця, з 01 по 15 число включно липня місяця та 15-30 серпня місяця дитина проводить з батьком без присутності матері;

4) встановити йому наступний графік проведення зимових, весняних та осінніх канікул з донькою: кожного парного року з 19-год. 00 хв. 01 січня по 19-год. 00 хв. 09 січня та кожного непарного року з 10-год. 00 хв. 23 грудня по 19-год. 00 хв. 01 січня дитина проводить з батьком без присутності матері, кожного парного року осінні та весняні канікули дитина проводить з батьком без присутності матері;

5) встановити йому наступний порядок святкування дня народження дитини ОСОБА_4 кожного року: кожного непарного року дитина святкує день народження з батьком з 9-год. 00 хв. 17 жовтня до 12-год. 00 хв. 18 жовтня. Всі святкування відбуваються з додержанням графіка відвідування дитиною навчальних закладів. У разі, якщо день народження дочки випадає на будній день, то він забирає доньку додатково в найближчий вихідний день після 17 жовтня, з 09-год. 00 хв. суботи по 12-год. 00 хв. неділі;

9) зобов`язати йому надати можливість доньці зустрічатися з батьком в день народження доньки;

10) встановити, що кожен рік починається непарним 1 тижнем, та обрахунок тижнів кожного року починається з 1 січня непарним тижнем;

11) зобов`язати матір ОСОБА_2 , передавати неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьку ОСОБА_1 за його місцем проживання: АДРЕСА_1 у вказані дні;

12) зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати вільно спілкуватися з дочкою при відвідуванні навчального закладу, школи, враховуючи розклад занять;

13) зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати необмежено спілкуватися з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою;

14) зобов`язати ОСОБА_2 надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин;

15) зобов`язати ОСОБА_2 шляхом надіслання смс-повідомлення на його особистий номер узгоджувати питання визначення навчального закладу та закладу фізичного та/або творчого розвитку дитини, з урахуванням думки дитини, її інтересів, творчих здібностей;

16) зобов`язати матір ОСОБА_2 надавати йому повну інформацію щодо стану здоров`я дитини (як то: копія медичної картки дитини, інші документи, що підтверджують стан здоров`я дитини та спосіб лікування, іншу інформацію стосовно стану здоров`я дитини);

17) зобов`язати ОСОБА_2 контролювати дії третіх осіб, які перебувають з нею з метою уникнення перешкоджання його спілкування з донькою;

18) зобов`язати ОСОБА_2 у разі зміни особистого номеру телефону у день фактичної зміни номеру повідомити йому новий контактний номер телефону;

19) зобов`язати ОСОБА_2 у разі зміни номеру телефону дитини ОСОБА_4 у день фактичної зміни номеру повідомити йому новий контактний номер телефону.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з неповнолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Змінено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06 березня 2012 року в цивільній справі № 2-68/2012.

Визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі побачень з дитиною один раз на тиждень: з 11-00 год. до 13-00 год. кожної суботи без присутності матері дитини ОСОБА_2 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 496 грн 20 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Рибалка О.К., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Вказує, що за встановлених обставин активної поведінки ОСОБА_1 , спрямованої на участь у вихованні та життя дитини, вчинення відповідачем перешкод позивачу у спілкуванні з дочкою, є помилковим висновок суду, що запропонований ним графік побачень з дитиною не може бути прийнятий до уваги.

Вважає, що до показань неповнолітньої ОСОБА_6 , наданих за навідними питаннями представника відповідача, необхідно ставитися критично, оскільки постійно проживаючи в атмосфері ненависті до батька, вона піддалася впливу матері і сама безпідставно почала неприязно ставиться до батька.

Доводить, шо прийняте судом рішення не буде виконуватися, оскільки його виконання залежить від волі ОСОБА_2 . Крім того, перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною чинив чоловік відповідача та її мати, тому для уникнення конфліктних ситуацій та забезпечення якнайкращих інтересів дитини необхідне саме повне задоволення позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем ОСОБА_2 не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Рибалки О.К., які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4 , батьками якої записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 7).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06 березня 2012 у справі № 2-68/2012 визначено ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі побачень з дитиною один раз на тиждень: з 11-00 години до 13-00 години кожної суботи, обумовивши побачення батька з дитиною присутністю матері (а.с. 8-9).

Позивач неодноразово звертався до Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради з питання визначення способу його участі у вихованні дитини, а також контролю за виконанням рішення суду щодо визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини, на що отримував відповідь, що це не входить до компетенції Управління (а.с. 10, 11).

Також ОСОБА_1 звертався до Сумського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 21 Сумської міської ради, де навчалася його дочка ОСОБА_4 про надання інформації про дочку, на що отримував відповіді (а.с. 68-69, 70, 71, 72).

Протягом 2017 2022 років ОСОБА_1 звертався до Сумського РУП ГУНП в Сумській області з питання невиконання відповідачкою графіку побачень дитиною, встановленого рішенням суду, на що отримував відповіді за фактами проведених перевірок (а.с. 78-85).

З аналогічними заявами позивач звертався також до Служби у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації та Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, на що отримував відповідь, що виконання рішення суду не входить до їхньої компетенції (а.с. 90-91, 92, 93-94, 95, 96, 97-98, 99).

Відповідно до висновку Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 13 липня 2023 року за № 1219/27.1-26 орган опіки та піклування вважає за недоцільне визначати спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 148-150).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка є сестрою позивача, пояснила, що дитину не бачить ні вона, ні її батьки вже 16 років, оскільки відповідачка все робить для цього. ОСОБА_8 почала відштовхувати позивача від дитини одразу після народження дитини. На спілкування ні з нею, ні з батьками вона не йде, вони намагалися встановити стосунки, але відповіді не було. Коли дитина була маленька, ОСОБА_9 приходив до ОСОБА_8 , щоб побачитися з дитиною, але вона його не пускала. Також він ходив до дитини в садочок, до школи, але йому не дозволяли бачитися з дитиною. Зі слів позивача відповідачка настроїла дитину проти батька. Дитина у батька ніколи не була. Графік побачень відповідачка виконувала нерегулярно. Із серпня 2022 року вони перестали зустрічатися з дитиною по графіку.

Допитана в судовому засіданні як свідок відповідачка ОСОБА_2 повідомила суду, що припинила стосунки з позивачем ще на сьомому місяці вагітності, оскільки він вчиняв щодо неї фізичне та психічне насильство. Коли дитині було 4 роки він подав до суду для встановлення батьківства. При цьому, добровільно сплачувати аліменти на дитину він не бажав, платив менше року, після чого у 2012 році вона подала на аліменти. Також позивач тероризував її, дитячий садок. Коли дитині було 4 роки, він вдарив її кулаком в щоку на очах у дитини. У неї був струс мозку. Після цього дитина почала заїкатися. На зустрічах з дитиною позивач знімав фото і відео, критикував дитину, казав, що вона не так її виховує, штовхав її. У 2018-2019 році він у нотаріуса не дав згоду на виїзд дитини за кордон, мотивувавши це тим, що вона не захотіла списати борг по аліментам. Крім того, позивач ходив до дитини до школи, де його виводила поліція, після чого дитина його стидається. Також на день народження дочки позивач обмалював маркером двері. Після цього дитина відмовляється ходити на зустрічі з ОСОБА_1 , хоча вона вмовляла її, якось стимулювала, зацікавлювала. Останні 3-4 роки позивач писав їй погрози, образливі смс, тому вона його заблокувала. З минулого літа дитина взагалі не хоче бачитися з батьком, на ночівлі чи залишення з ним вона не погодиться.

Допитана судом в якості свідка неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомила, що під час зустрічей з батьком він ходив мовчки слідом за ними. Також він приходив до школи, сидів на уроках, вривався до класу, тому вона не хоче з ним нікуди ходити, бо боїться його. Батько приходив декілька разів до них додому, але вона не захотіла виходити до нього. На її день народження він обмалював двері. При зустрічі він її ображає каже, що вона не так вдягнута, не так розмовляє. Пам`ятає як у дитинстві він побив маму, їй викликали швидку. Вона повідомляла йому, що не бажає з ним спілкуватися.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , мати відповідачки, пояснила суду, що нормальних стосунків з ОСОБА_1 не було. Коли дитина народилася він приходив до них додому, але були сварки, бійки, він вихвачував дитину. З вересня місяця дитина категорично не хоче зустрічатися з батьком. Вона з батьком ніколи не спілкувалась. У позаминулому році він приходив до дитини до школи, ходив по класу, викликали поліцію. При цьому, відповідачку він постійно ображав, побив її коли ОСОБА_11 було 4 роки, викликали швидку.

Також судом першої інстанції були досліджені надані позивачем відеозаписи, на яких зафіксовано: виїзд поліції за місцем проживання відповідачки за зверненням позивача щодо невиконання нею встановленого рішенням суду графіку побачень з дитиною; зустрічі батька з дитиною в присутності матері, під час яких дитина не відповідала на запитання батька; відвідування позивача у 2021 році за місцем проживання відповідачки з метою привітати дитину з днем народження, під час якого двері квартири відчинив нинішній чоловік відповідачки, але не пустив позивача до квартири; відвідування позивача у 2018 році за місцем проживання відповідачки, коли чоловік відповідачки відмовився передавати від позивача продукти для дитини.

Судом досліджено надані позивачем аудіозаписи за 2014-2015 рік, на яких на запитання батька: « ОСОБА_12 дружити» дитина відповідала: «Мама сказала не дружити» та за 2013-2014 рік, де дитина повідомила батьку: « ОСОБА_13 мені не дозволяє».

Із дослідженої судом телефонної переписки між сторонами вбачається, що відповідачка неодноразово переносила, змінювала або скасовувала визначений відповідно до рішення графік зустрічей батька з дитиною, а у деяких випадках взагалі не відповідала на запитання позивача щодо зустрічей з донькою (а.с. 87-89).

Рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 мотивоване тим, що за встановлених обставин активної поведінки позивача, спрямованої на участь у вихованні і житті дочки та доведеності факту перешкоджання ОСОБА_2 спілкуванню ОСОБА_1 з дитиною, із врахуванням думки самої дитини, виходячи з пріоритетності інтересів дитини над інтересами батьків, не прийняв до уваги запропонований позивачем графік побачень з дитиною, у тому числі, з ночівлею у батька, з яким неповнолітня дочка жодного разу не була наодинці за місцем його проживання, вважав доцільним проводити побачення дитини з батьком у формі систематичних побачень та спілкування з дитиною один раз на тиждень: з 11-00 години до 13-00 години кожної суботи без присутності матері дитини ОСОБА_2 , що найбільш сприятиме поступовому налагодженню відносин батька з дитиною.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 141 СК України та ч. 3 ст. 11 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею ст. 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ч. ч. 2 та 3 ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно з ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Положеннями Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Таким чином, міжнародними та національними нормами законодавства України закріплено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Також передбачено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди.

За таких обставин, вирішуючи спір, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що запропонований позивачем порядок участі у вихованні дочки та спілкування з нею відповідає інтересам дитини, які є пріоритетним над інтересами батьків.

Колегія суддів зазначає, що положення закону про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а визначений порядок спілкування батька з дитиною, що передбачає певні дні та часи такого спілкування, не може беззаперечно свідчити про позбавлення його передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею.

Судом першої інстанції були належним чином враховані показання свідків у справі, та оцінивши їх у сукупності з іншими письмовими доказами, складеними, погодженими та завіреними компетентними особами, суд обґрунтовано надав критичну оцінку висновку органу опіки та піклування.

Колегії суддів апеляційного суду погоджується, що встановлений позивачу порядок спілкування з дочкою відповідатиме найважливішим інтересам дитини, враховує вік дитини, необхідність організації продуктивного навчання, відносини, які склалися між батьками дитини.

Сам факт емоційно напружених відносин між батьками дитини та особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини та її право на спілкування з кожним із батьків.

У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і ч. 4 ст. 10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права.

Так, у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява

№ 31111/04, ЄСПЛ зазначав, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду в суді першої інстанції, також не спростовують зазначених висновків.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367-369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Рибалки Олексія Костянтиновича залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 жовтня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов