Справа №731/8/24
Провадження №2/731/51/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 року смт Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Трохименко Т.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представників відповідача ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2024 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла зазначена позовна заява.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2016 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що з часу ухвалення рішення у нього змінився матеріальний та сімейний стан, а тому зараз він не може сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частки своїх доходів. Зокрема, у 2019 році від уклав новий шлюб. Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народився син ОСОБА_8 . На цій підставі, з урахуванням заяви про зміну розміру позовних вимог, просить зменшити розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 з 1/4 частки до 1/5 частки всіх видів свого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 01 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено відкрите підготовче судове засідання у справі на 29 лютого 2024 року.

30 січня 2024 року від представника відповідача, адвоката Зарічної Л.А., надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 27-30). Свої заперечення щодо позовних вимог обґрунтовує тим, що позивач офіційно працює в ПрАТ «МХП», отримує заробіток, якого достатньо для того, щоб належним чином утримувати і себе, і дружину, і обох своїх дітей. Як добропорядний батько та свідомий громадянин він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки на утримання доньки ОСОБА_7 . Вказані позивачем обставини та надані ним докази не свідчать про суттєву зміну матеріального стану чи стану здоров`я позивача, а тому не можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів на утримання доньки. Визначений рішенням суду розмір аліментів на утримання доньки, а саме 1/4 частка всіх його доходів, відповідає вимогам сімейного законодавства, а зменшення цього розміру у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну малолітню дитину, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямоване на належне забезпечення доньки та суперечитиме її інтересам.

05 лютого 2024 року від представника відповідача, адвоката Чередніченка О.М., також надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити позивачу у задоволенні позову (а.с. 42-45). У відзиві вказує, що на підтвердження погіршення матеріального стану позивач надав лише довідку про доходи дружини, зокрема, довідку про надання їй допомоги при народженні дитини у розмірі 860,00 грн. Звертає увагу на те, що така допомога надається одному з батьків, який постійно проживає з дитиною і не ставиться в залежність від отримання доходу. Зазначає, що син ОСОБА_8 вже може відвідувати молодшу ясельну групу у дитячому садочку. При цьому обов`язок доводити погіршення свого матеріального стану покладається саме на позивача. Син ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протягом півтора року після народження сина ОСОБА_8 позивач не звертався до суду про зменшення розміру аліментів, тобто в цей час йому вистачало коштів, а 08 січня 2024 року у нього погіршився матеріальний стан. Разом з тим, позивач та його дружина мають у власності земельні ділянки та отримують за них додатковий дохід у формі орендної плати. Крім цього, позивач має у власності транспортний засіб Ford Focus та причіп до вантажного тягача. Позивач приховав обставину свого проживання у місті Києві, де він працює в ПрАТ «МХП», яке виплачує йому повну компенсацію за найм житла. Представник також звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_2 самостійно виховує доньку ОСОБА_7 , приділяє весь свій час на виховання дитини та її розвиток, планує своє життя виключно в інтересах дитини, у зв`язку з чим позбавлена можливості виконувати додаткову роботу та отримувати додатковий заробіток. В свою чергу, ОСОБА_5 з дружиною має можливість організовувати своє життя вільніше, оскільки вони виховують сина ОСОБА_8 удвох.

14 лютого 2024 року від представника позивача, адвоката Гезердави В.В., надійшли дві відповіді на відзиви представників відповідача, у яких представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 67-73, 74-75). Представник позивача посилається на те, що за позицією Верховного Суду народження другої дитини спричиняє зміну матеріального стану, оскільки зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат. Твердження представників відповідача про те, що теперішня дружина позивача може вийти на роботу, коли сину ОСОБА_8 ще тільки півтора року, є неетичним та нічим не підтверджується. Так само незрозумілим і безпідставним є твердження про те, що позивач з дружиною можуть організувати своє життя та вільний час, а відповідач не може. Звернення до суду з позовом лише через півтора року після народження другої дитини не має правового значення для вирішення спору. Наявність у позивача автомобіля пов`язується з необхідністю добиратися до роботи. Існування доходу від причепа є припущенням. Так само припущенням є наявність доходу від здачі в оренду земельних ділянок. Разом з тим, ця інформація ніяк не спростовує зміну сімейного стану. Вказує на те, що довідка з навчального закладу, у якій зазначено, що ОСОБА_7 знаходиться на повному утриманні матері, є сумнівною, оскільки це не відповідає дійсності та незрозуміло, з яких міркувань навчальний заклад дійшов таких висновків, адже позивач весь час сплачує аліменти на отримання доньки. Загалом зазначає, що обставини, наведені у відзивах представників відповідача, є безпідставними не мають правового значення для вирішення спору, та не спростовують зміну сімейного стану позивача, яка є самостійною підставою для зміни розміру аліментів.

19 лютого 2024 року від представника відповідача, адвоката Чередніченка О.М., надійшло заперечення на відповідь представника позивача на відзив (а.с. 87-91) та клопотання про витребування доказів (а.с. 92-93). Вказує на те, що нелогічним є твердженням позивача про те, що у зв`язку з народженням сина, тобто зміною сімейного стану, його матеріальне становище погіршилось, а такі обставини як: підвищення зарплати, наявність у власності двох транспортних засобів, отримання доходів від здачі в оренду земельних ділянок, не мають жодного стосунку до обставин матеріального становища. Перебування у власності відповідача житлового будинку, набутого в спадок у 2004 році, безоплатна приватизація земельної ділянки у 2021 році, а також передача цієї земельної ділянки в оренду у 2024 році, не підтверджують покращення її матеріального становища.

20 лютого 2024 року від представника відповідача, адвоката Зарічної Л.А., надійшло клопотання про приєднання доказів (а.с. 101) та клопотання про витребування доказів (а.с. 102-103).

20 лютого 2024 року від представника позивача, адвоката Гезердави В.В., надійшла заява про зміну розміру позовних вимог, відповідно до якої просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача ОСОБА_5 на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_7 , до 1/5 частки усіх видів його доходів та стягнути судові витрати (а.с. 109-110).

Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року відкладено підготовче засідання у справі до 12 березня 2024 року у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів (а.с. 118).

22 лютого 2024 року від представника позивача, адвоката Гезердави В.В., надійшло клопотання про долучення доказів, доданих до відповіді на відзив (а.с. 136-137), оскільки вони підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь на відзив.

01 березня 2024 року від представника відповідача, адвоката Чередніченка О.М., надійшло заперечення на клопотання представника позивача про долучення доказів, доданих до відповіді на відзив (а.с. 139-140).

Підготовче засідання, призначене на 12 березня 2024 року, відкладалося до 02 квітня 2024 року у зв`язку з повторним витребуванням доказів (а.с. 170).

12 березня 2024 року від представника відповідача, адвоката Чередніченка О.М., надійшло клопотання про відмову у розподілі витрат позивача на правничу допомогу на тій підставі, що позивач не вказував про такі витрати у позовній заяві, попереднього розрахунку вказаних витрат не надавав, а розмір витрат є завищеним та неспівмірним зі складністю справи (а.с. 148-149).

12 березня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на заяву про зміну розміру позовних вимог (а.с. 165), у якому адвокат вказує, що оскільки позивач офіційно працює, отримав за 6 місяців заробітну плату у розмірі 410 200,99 грн, яка є достатньою для того, щоб належним чином утримувати і себе, і дружину, і обох своїх малолітніх дітей, дохід позивача є стабільним, як добропорядний батько та свідомий громадянин він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки на отримання доньки ОСОБА_7 , матеріальне становище його покращилося, заробітна плата постійно зростає, то у задоволенні позовних вимог позивача просить відмовити.

Ухвалою від 02 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 29 квітня 2024 року. В подальшому, розгляд справи було перенесено до 22 травня 2024 року.

Позивач ОСОБА_5 у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся засобами поштового зв`язку.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , з урахуванням заяви про зміну розміру позовних вимог, підтримав у повному обсязі. Пояснив, що за позицією Верховного Суду народження другої дитини є самостійною підставою для зменшення розміру аліментів, і відтак оцінка матеріального стану відповідача не підлягає доказуванню. Вказав, що його довіритель одружився, його дружина знаходиться в декретній відпустці. Позивач, як і раніше працює, проживає в с.Журавка, зареєстроване місце проживання має в м.Прилуки, однак, у зв`язку із роботою в м.Києві в робочі дні проживає там. Позивач має додаткові витрати у зв`язку зі збільшенням кількості членів його сім`ї, необхідністю оренди майна за місцем роботи, його дружина має проблеми зі здоров`ям. Відповідач має у власності автомобіль, причіп, земельну ділянку, однак, це майно було придбано давно. Наявність у позивача автомобіля пов`язується з необхідністю добиратися до роботи. Разом з тим, ця інформація ніяк не спростовує зміну сімейного стану. Вказує на те, що довідка з навчального закладу, у якій зазначено, що ОСОБА_7 знаходиться на повному утриманні матері, є сумнівною, оскільки це не відповідає дійсності та незрозуміло, з яких міркувань навчальний заклад дійшов таких висновків, адже позивач весь час сплачує аліменти на отримання доньки. Загалом зазначає, що обставини, наведені у відзивах представників відповідача, є безпідставними не мають правового значення для вирішення спору, та не спростовують зміну сімейного стану позивача, яка є самостійною підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що дійсно, за рішенням суду стягуються аліменти. У її власності також є земельна ділянка, відповідач працює в органах ОМС та утримує спільну дитину. Пояснила, що відповідач працював у СТОВ Дружба-Нова та в той період аліменти становили близько 3,5 тисяч гривень. В подальшому, він змінив місце роботи, та його матеріальний стан значно покращився. Так, аліменти за останній період становлять близько 13 тисяч гривень. Наголосила, що такий розмір аліментів є достатнім, і вона заперечує проти зменшення розміру аліментів.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Вважала, що розмір аліментів не підлягає зменшенню. Пояснила, що оскільки позивач офіційно працює, отримав за 6 місяців заробітну плату у розмірі 410 200,99 грн, яка є достатньою для того, щоб належним чином утримувати і себе, і дружину, і обох своїх малолітніх дітей, дохід позивача є стабільним, як добропорядний батько та свідомий громадянин він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки на отримання доньки ОСОБА_7 , матеріальне становище його покращилося, заробітна плата постійно зростає, то у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Вважає, що розмір аліментів не підлягає зменшенню. Пояснив, що протягом півтора року після народження сина ОСОБА_8 позивач не звертався до суду про зменшення розміру аліментів, тобто йому вистачало своїх доходів на отримання всіх своїх дітей. Позивач не довів, що у нього погіршився матеріальний стан. Навпаки, позов викликаний тим, що розмір аліментів позивач вважає «завеликим». Однак, всі суми від сплати аліментів витрачаються належно, і на противагу цьому позивач має право доводити нецільове використання коштів відповідачем. Разом з тим, позивач та його дружина мають у власності земельні ділянки та отримують за них додатковий дохід у формі орендної плати. Крім цього, позивач має у власності транспортний засіб Ford Focus та причіп до вантажного тягача. Позивач замовчує обставину свого проживання у місті Києві, де він працює в ПрАТ «МХП», яке виплачує йому повну компенсацію за найм житла. При цьому просив зауважити, що з сум компенсації на жило (компенсаційних виплат) розмір аліментів не вираховується, натомість звісно, з виплачених сум утримуються податки, однак, той факт, що ці податки сплачуються за рахунок позивача, а не компенсуються тим же підприємством, позивач міг довести, подавши відомості про фактичні витрати на житло, однак, цього зроблено не було.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 10 серпня 2015 року у позивача ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_10 народилася спільна дитина - донька ОСОБА_6 (а.с. 5, зворот, справа №731/83/16-ц).

Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2016 року у справі №731/83/16-ц ухвалено стягнути зі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт Варва Варвинського району Чернігівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , аліменти на утримання доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 44-45, справа №731/83/16-ц).

Рішення у справі № 731/83/16-ц звернено до примусового виконання (а.с. 52).

Після ухвалення вищевказаного рішення про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач ОСОБА_5 уклав новий шлюб зі ОСОБА_11 (а.с. 9).

Від нових шлюбних відносин у позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_8 (а.с. 8).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Стаття 161 ЦПК України, яка передбачає стягнення аліментів у наказному провадженні, передбачає аліменти у розмірі на одну дитину - одна чверть, на двох дітей - одна третина, на трьох і більше дітей - половина заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Станом на день розгляду справи прожитковий мінімум для дитини до 6 років становить 2 563,00 грн, з 6 до 18 років - 3 196,00 гривні, 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно складає 1 281,50 грн та 1 598,00 гривень.

Довідкою № 013124 від 31 січня 2024 року, виданою ПрАТ «МХП», підтверджується, що позивач постійно працює у товаристві на посаді провідного інженера з сервісу систем контролю та отримує стабільну заробітну плату у значному розмірі, за липень - грудень 2023 року його дохід становив 410 200,99 грн, місячний розмір нарахованої заробітної плати за жовтень - грудень 2023 року - 85 714,50 грн (а.с. 166).

Згідно з довідкою ПрАТ «МХП» № 131 від 21 березня 2024 року ОСОБА_5 отримував від ПрАТ «МХП» додаткові кошти для облаштування чи найму житла: 31 304,35 грн (07 серпня 2023 року), 17 391,30 грн (06 вересня 2023 року), 17 391,30 грн (06 жовтня 2023 року), 17 391,30 грн (06 листопада 2023 року), 17 391,30 грн (06 грудня 2023 року), 17 391,30 грн (05 січня 2024 року), 17 391,30 грн (06 лютого 2024 року) (а.с. 191), які включені у дохід, вказаний у довідці № 013124 від 31 січня 2024 року. Матеріальної допомоги на оздоровлення чи вирішення матеріально-побутових проблем не отримував.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що позивач ОСОБА_5 має у власності земельну ділянку площею 1,761 га, яка перебуває в оренді ТОВ «Прогрес», а дружина позивача ОСОБА_11 має у власності земельну ділянку площею 2 га, яка перебуває в оренді ФГ «Мирний край» (а.с. 52, 58).

У власності позивача транспортні засоби: причіп ПГ ВВRD, 2021, синій, та автомобіль Ford Focus C-MAX 1560, 2007, чорний (а.с. 145-146). Доказів на підтвердження отримання позивачем доходів від використання транспортних засобів матеріали справи не містять.

Дружина позивача перебуває у відпустці для догляду за дитиною до трьох років, з 31 жовтня 2022 року по 14 вересня 2025 року, та отримує допомогу при народженні дитини, місячний розмір якої складає 860,00 грн, що підтверджується відповідними довідками з місця її роботи та Управління соціального захисту населення Прилуцької РДА (а.с. 12, 77). Матеріали справи містять виписку з медичної карти, акт наданих послуг та квитанцію про оплату медичних послуг, що підтверджують лікування ОСОБА_11 в ТОВ «Інномед-центр ендохірургії» (м. Вінниця) у період 28-29 серпня 2023 року (а.с. 80-82).

Відповідач ОСОБА_2 має у приватній власності земельну ділянку площею 1,71 га, яка перебуває в оренді ТОВ «Журавка», а також земельну ділянку площею 0,34 га та будинок за адресою: АДРЕСА_2 , отриману у спадщину (а.с. 78-79).

Сама відповідач ОСОБА_2 у своїх усних поясненнях наголосила, що працює, та виконує обов`язок з утримання дитини.

Дитина ОСОБА_6 навчається у 3-му класі Журавського ЗЗСО І-ІІІ ступенів (а.с. 59) та в КЗ «Ладанська школа мистецтв» за класом хореографії та образотворчого мистецтва (а.с. 47).

Суд не бере до уваги відомості, вказані у довідці Журавського ЗЗСО І-ІІІ ступенів (а.с. 59), що стосуються перебування дитини ОСОБА_7 на повному утриманні матері, оскільки довідка з навчального закладу не є належним доказом на підтвердження факту утримання та суперечить дійсним обставинам справи, що визнано стороною відповідача. Викладена у довідці інформація про те, що батько дитини у вихованні дочки участі не приймає, не цікавиться навчанням дівчини, дуже рідко відвідує дитину в школі, є суб`єктивною, суперечливою та не стосується предмета спору.

Законодавцем чітко встановлена наявність конкретних підстав для зміни розміру аліментів.

Так, згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так само, у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України роз`яснено, що при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Під зміною сімейного стану розуміється, зокрема, поява у сім`ї платника аліментів осіб, яких вона за законом зобов`язана утримувати і які фактично знаходяться на її утриманні.

Одруження позивача ОСОБА_5 , народження у нього ще однієї дитини, сина ОСОБА_8 , після ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 , є обставинами, яка свідчить про зміну як сімейного, так і матеріального стану позивача, оскільки це вочевидь є причиною додаткових матеріальних витрат з бюджету сім`ї.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що після ухвалення Варвинським районним судом Чернігівської області рішення від 06 квітня 2016 року у справі № 731/83/16-ц про стягнення зі ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 , змінився сімейний та матеріальний стан позивача.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, зважаючи на задовільний стан здоров`я обох дітей позивача, та зміну сімейного і матеріального стану платника аліментів, беручи до уваги, що позивач є працездатною особою, враховуючи рівність прав та обов`язок щодо утримання батьками своїх дітей, дотримуючись таких засад цивільного судочинства як справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, зменшивши розмір аліментів, які стягуються з позивача ОСОБА_5 на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_6 на підставі рішення суду від 06 квітня 2016 року по справі № 731/83/16-ц у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки суд вважає встановленим факт зміни сімейного та матеріального стану позивача, що є підставою для зменшення розміру аліментів.

На переконання суду вказаний розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 забезпечить рівність прав усіх дітей позивача на утримання від батька. Крім того, суд зважає, що стягнення аліментів в даному випадку здійснюється у частці від заробітку (доходу) платника. Вказаний вид стягнення автоматично регулює розмір стягнень залежно від рівня доходів платника і одночасно забезпечує обов`язкове стягнення аліментів у розмірі, не нижчому від гарантованого мінімального розміру, встановленого на рівні 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд також зважає на значний розмір заробітної плати позивача, 1/5 частка якої кратно перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів. Отже, у випадку коли фактичний розмір аліментів перевищує рекомендований розмір аліментів, необхідно оцінювати розмір аліментів як з позиції достатності та необхідності, так і з позиції обов`язку обох батьків у рівних частках брати участь в утриманні дитини, задля запобігання встановлення диспропорції в таких частках. В даному випадку, суд вважає, що зменшення розміру аліментів, зокрема і для дотримання означених співвідношень, є справедливим та розумним.

При зверненні до суду з позовом позивач сплатив 1 211 гривні 20 копійок судового збору (а.с. 1, 2), які на підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача.

У зв`язку із задоволенням позову витрати відповідача на правничу допомогу покладаються на неї та з позивача не стягуються.

У заяві про зміну розміру позовних вимог (а.с. 109-110) представник позивача також просив стягнути витрати, пов`язані з розглядом справи, на підтвердження яких додав договір про надання правничої допомоги від 10 лютого 2024 року, у якому визначена сума гонорару у розмірі 10 000,00 грн (а.с. 111), акт виконаних робіт від 19 лютого 2024 року, де перелічено види наданих юридичних послуг на загальну суму 9 000,00 грн (усна консультація з вивчення матеріалів справи - 500,00 грн, ознайомлення з правовими висновками Верховного Суду та підготовка відповіді на відзив представника відповідача ОСОБА_3 - 3 000,00 грн, ознайомлення з правовими висновками Верховного Суду та підготовка відповіді на відзив представника відповідача ОСОБА_4 - 4 500,00 грн, написання заяви про зміну розміру позовних вимог - 1 000,00 грн) (а.с. 112) та довідку про сплату йому позивачем 9 000,00 грн за надання правничої допомоги (а.с. 113).

Представник відповідача, адвокат Чередніченко О.М., в свою чергу, подав клопотання про відмову у розподілі витрат позивача на правничу допомогу на тій підставі, що позивач не вказував про такі витрати у позовній заяві, попереднього (орієнтовного) розрахунку вказаних витрат не надавав, а розмір витрат є завищеним та неспівмірним із складністю справи (а.с. 148-149).

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Суд також враховує те, що після подання позову позивач удвічі зменшив розмір позовних вимог.

Зважаючи на заперечення сторони відповідача щодо суми витрат позивача на професійну правничу допомогу, відсутність попереднього (орієнтовного) розрахунку таких витрат, а також зменшення позивачем розміру позовних вимог, суд вважає, що витрати позивача не підлягають стягненню з відповідача на підставі ч. 4 ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 137, 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2016 року у справі № 731/83/16-ц, з 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_5 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22 травня 2024 року.

Суддя А.І.Савенко