печерський районний суд міста києва
Справа № 757/605/13-ц
пр. № 6-616/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року Печерський районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Литвинової І. В.

за участю секретаря судового засідання Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Карнаух Тетяни Миколаївни про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПравексБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаною заявою про визнання виконавчого документу, виданого судом про стягнення, таким, що не підлягає виконанню.

Заявник (боржник), його представник, стягувач, представник стягувача, представники виконавчої служби не з`явився у судове засідання, будучи повідомленими належним чином про час, дату і місце слухання справи.

Визнавши неявку представника стягувача і боржника або його представника, інших учасників та / або їхніх представників такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд дослідив матеріали справи, вивчивши заяву у межах ініційованого питання, встановив наступні обставини і прийшов до наступного висновку.

29 травня 2012 року рішенням постійно діючого Незалежного третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» у справі № 69/12 задоволено позов ПАТ КБ «Правекс-Банк» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 121-001/08Ф від 02 жовтня 2008 року у розмірі 28 364 332, 89 грн та 23 800, 00 грн витрат по оплаті третейського збору, що разом складає суму коштів в розмірі 28 388 132, 89 грн /а. с. 4-8/.

22 лютого 2013 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі постановлено видати ПАТ КБ «Правекс-Банк» виконавчий лист, згідно з вказаним рішенням постійно діючого Незалежного третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» від 29 травня 2012 року у справі № 69/12 /а. с. 56-57/.

10 липня 2013 року один виконавчий лист, на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2013 року, направлено представнику ПАТ КБ «Правекс-Банк» /а. с. 67/.

Відповідно до частини першої статті 432 Цивільного процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; 3) або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (такий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц).

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права (що узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові в справі № 2-4671/11, провадження № 61-45337св18 від 20 лютого 2019 року).

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

При цьому метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про третейські суди» № 1701-IV від 11 травня 2024 року (в редакції, що діяла на момент винесення рішення третейського суду та видачі Виконавчого листа), рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Виконавчий документ, виданий на підставі рішення третейського суду, може бути пред`явлений до примусового виконання в строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Станом на момент набрання законної сили ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2013 року у справі № 757/605/13-ц про видачу виконавчого листа був чинним Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV.

Як було встановлено пунктом 1 частини другої статті 17 Закону № 606-XIV, відповідно до цього Закону, зокрема, підлягали виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, видані судами на підставі рішень третейського суду. Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання були визначені статтею 22 вищевказаного Закону № 606-XIV.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону № 606-XIV (в редакції, що діяла станом на дату набрання чинності Ухвалою суду, а також до втрати чинності Законом № 606-XIV з підстав прийняття нового Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, що набрав чинності 05 жовтня 2016 року, за винятком окремих положень, які були введені в дію 05 січня 2017 року) строк пред`явлення до виконання Виконавчого листа становив один рік.

Згідно з положеннями пункту 1 частини другої статті 22 Закону № 606-XIV строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються, зокрема, для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Ухвала суду набрала законної сили з дня її винесення та оскарженню не підлягала.

Таким чином, згідно з законодавством, чинним на момент набрання законної сили ухвалою суду, зокрема, згідно з положеннями пункту 2 частини першої ст. 22 Закону № 606-XIV, Виконавчий лист, що було видано на підставі Ухвали суду, міг бути пред`явлений до виконання до 22 лютого 2014 року.

Подібний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 24 червня 2020 року у справі №520/1466/14-ц провадження № 61-43447св18.

Відомості щодо пред`явлення виконавчого листа до виконання містяться у відповіді Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вих. № 2580/11652-33-24/20.3.2 від 24 січня 2024 року) на адвокатський запит щодо виконання виконавчого листа.

Як зазначено у відповіді на адвокатський запит, 16 жовтня 2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відповідно до вимог пункту 8 частини першої ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, який діяв на момент прийняття рішення) було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа (ВП № 40245365). При цьому повторно виконавчий лист на виконання не надходив.

Окрім у цього, постановою Київського апеляційного суду від 29 серпня 2024 року у справі щодо оскарження заміни стягувача встановлено, що за відкритими даними Автоматизованої системи виконавчого провадження та встановлено, що відсутні дані про наявність виконавчого провадження, де боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем ПАТ «Правес-Банк» чи ТОВ «ФК Авістар». Такі обставини щодо відсутності виконавчого провадження, де боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем ПАТ «Правес-Банк» чи ТОВ «ФК Авістар» підтверджуються наданими до районного суду доказами, зокрема, листом в.о. директора Департаменту державної виконавчої служби Вишневським Ю. від 24 січня 2024 року № 12580/11652-33-24/20.3.2 /а. с. 120/. Таким чином, апеляційним судом встановлені обставини відсутності даних про пред`явлення виконавчого листа до виконання у визначений законом строк, відсутності відкритого виконавчого провадження, спливу строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання і відсутність клопотання про його поновлення.

Повернення виконавчого документа без прийняття до виконання (відмова у відкритті виконавчого провадження) не перериває строк пред`явлення цього документа до виконання, на чому наголошено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 201/13239/15-ц.

У пункті 36 постанови Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що приписи законодавства для ефективності їхнього застосування слід тлумачити з урахуванням вимоги розумності (розсудливості). У випадку повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття до виконання можливість переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання зазначеній вимозі не відповідає. Вочевидь, нерозумно застосовувати інститут переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, коли виконавчий документ був повернутий стягувачеві без прийняття до виконання.

Таким чином, строк пред`явлення Виконавчого листа, який відповідно до пункту 1 частини першої ст. 22 Закону № 606-XIV становив 1 (один) рік і сплив 22 лютого 2014 року (дата набрання законної сили ухвалою суду 22 лютого 2013 року + 1 рік).

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що викладені обставини доводять обґрунтованість заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та наявність безумовних підстав для її задоволення судом з огляду на те, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився, судом не поновлювався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1-20, 352-353, 432 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Карнаух Тетяни Миколаївни про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПравексБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Визнати виконавчий лист, виданий на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2013 року у справі № 757/605/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Правекс Банк» суми заборгованості за кредитним договором № 121-001/08Ф від 02 жовтня 2008 року у розмірі 28 364 332, 89 грн, витрат по оплаті третейського збору в розмірі 23 800, 00 грн та суми сплаченого судового збору у розмірі 226, 80 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова