Справа №613/2185/23 Провадження № 2/613/200/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2024 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Харченка С.М.,

за участю секретаря Мізяк М.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м.Богодухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Строгий В.Ф. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Промінь-2012», представник відповідача - адвокат Пояркова І.А. про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Строгий В.Ф. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Промінь-2012», представник відповідача - адвокат Пояркова І.А. про зобов`язання вчинити певні дії.

Від представника відповідача ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» - адвоката Осьмак О.В. до підготовчого судового засідання надійшло клопотання про зупинення провадження у справі в якому просить: зупинити провадження у справі № 613/2185/23 до перегляду Верховним Судом у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, подібної справи № 613/863/22 за касаційною скаргою ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 30 травня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року по справі № 613/863/22.

Своє клопотання мотивує тим, що на розгляді Богодухівського районного суду Харківської області знаходиться справа №613/2185/23 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012», про зобов`язання вчинити певні дії, а саме позивач просить: зобов`язати ТОВ «Аграрна компанія«Промінь-2012» звільнити земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8800 га, яка знаходиться на території Губарівської ради Богодухівського району Харківської області з кадастровим номером: :01:001:0104, шляхом припинення її використання, та повернути у фактичне володіння та користування власника ОСОБА_1 ; визнати незаконним та негайно скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 9726847 від 03.01.2014 року, щодо реєстрації права оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8800 га, яка знаходиться на території Губарівської сільської ради Богодухівського району Харківської області з кадастровим номером: :01:001:0104, що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , закріплено за ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» прийняте та проведене державним реєстратором реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області Зайцем М.М. 3 січня 2014 року на підставі договору оренди земельної ділянки №317 від 12 грудня 2012 року, що не був зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі до 01 січня 2013 року в установленому законодавством порядку. Відповідно до п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднанню палатою, Великою Палатою Верховного Суду. Свою позицію, щодо неукладеності договору оренди земельної ділянки №317 від 12 грудня 2012 року позивач ОСОБА_1 ґрунтує на висновках Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020року у справі №322/1178/17 (провадження №14-338цс19), згідно якої договір оренди земельної ділянки набирає чинності після його державної реєстрації та від 23 червня 2020 року у справі №696/1693/15-ц (провадження №14-737цс19), згідно якої проведення після 01 січня 2013 року державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а тому не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі, укладеним до 01 січня 2013року. 02 листопада 2023 року Верховний Суду склад постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, ухвалою по справі №613/863/22 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 30 травня 2023 року по справі № 613/863/22 та постанову Харківського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року по справі №613/863/22, по повністю подібній справі та яка вмотивована необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у вказаних вище постановах Верховного Суду та застосованого судом першої та апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні. На підставі цього представник відповідача просить зупинити провадження у справі № 613/2185/23 до розгляду постійною колегією суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, справи № 613/863/22.

Крім того, представник відповідача ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» - адвокат Осьмак О.В. звернулася з заявою з проханням вжити заходів процесуального примусу щодо адвоката ОСОБА_2 з метою спонукання до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства про що постановити ухвалу. Заяву мотивує тим, що адвокатом Строгим В.Ф. подається позовна заява без сплати судового збору з метою визначення складу суду здійсненого системою автоматизованого розподілу судових справ між суддями. Якщо склад суду «не влаштовує» адвоката Строгого В.Ф. то адвокатом Строгим В.Ф. подається заява про повернення позовної заяви, а якщо склад суду «влаштовує» адвоката Строгого В.Ф. то така заява залишається судом без руху, в подальшому за її подачу сплачується судовий збір та здійснюється провадження у такій справі. Представник відповідача зазначає, що такі дії адвоката Строгого В.Ф., призводять до доскредитації здійснення судочинства Богодухівським районним судом та дискредитації складу суду, що здійснює судове провадження в даній справі.

Представник відповідача клопотання про зупинення провадження у справі та заяву про вжиття заходів процесуального примусу підтримала з вказаних у них підстав.

Представник позивача заперечував проти задоволення клопотання, вважав, що стороною відповідача не доведено неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої. Вважав, що немає підстав для зупинення розгляду даної справи, просив у задоволенні клопотання відмовити,заперечував проти задоволення заяви щодо вжиття заходів процесуального примусу. Подання аналогічних позовних заяв без сплати судового збору, звернення до суду із заявами про їх повернення позивачу пояснив бажанням на те позивача, можливим звільненням її зятя з ТОВ у разі якщо позов буде в провадженні суду.

Суд, заслухавши представників сторін, розглянувши клопотання про зупинення провадження у справі та заяву про вжиття заходів процесуального примусу,додані матеріали, дійшов наступного висновку.

Згідно п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Зупинення провадження у справі не повинно призводити до затягування розгляду справи.

Визначаючи наявність передбачених ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, врахувати, що зазначена у ЦПК України підстава - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи вимог, від яких залежить можливість її розгляду.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Сама по собі взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі.

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року по справі № 362/2772/17.

Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року у справі №452/1872/20, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання Законної сили судовим рішенням в іншій справі. Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 30 травня 2023 року позовну заяву ОСОБА_3 до ТОВ «Аграрна компанія «Промінь 2012», Державного реєстратора реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області Заяц М.М., Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) по Харківській області, про повернення земельної ділянки у фактичне користування власника та скасування рішення державного реєстратора щодо реєстрації речового права оренди земельної ділянки задоволено частково, зобов`язано ТОВ «Аграрну компанію «Промінь- 2012» звільнити земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 10, 2503 га, що розташована на території Полково-Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області з кадастровим номером :01:002:0350, шляхом припинення її використання та повернути у фактичне користування ОСОБА_3 , визнано незаконним та скасованою рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 21885841 від 08 червня 2015 року, щодо реєстрації права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 10, 2503 га, що розташоване на території Полково-Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області з кадастровим номером :01:002:0350, та на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , закріпленого за ТОВ «Аграрна компанія «Промінь- 2012», прийняте та проведене державним реєстратором реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області Зайцем М.М. 08 червня 2015 року, на підставі договору оренди землі від 12 грудня 2012 року. В задоволенні вимог в частині зобов`язання уповноваженої особи внести зміни в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 10, 2503 га, що розташована на території Полково-Микитівської сільської ради Богодухівського району Харківської області з кадастровим номером :01:002:0350, що на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , закріпленого за ТОВ «Аграрна компанія «Промінь- 2012» - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року, рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 30 травня 2023 року, залишено без змін.

При ухваленні вищевказаного рішення Богодухівський районний суд Харківської області свою позицію ґрунтував на правовому висновку Великої Палати Верховного Суду викладеному у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15-ц, згідно якої проведення після 01 січня 2013 року державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а тому не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі, укладеним до 01 січня 2013 року.

Крім того, Харківський апеляційний суд при ухваленні постанови у справі 613/863/22, зазначив, що у постановах від 18 грудня 2013 року у справі № 1106/2791/2012, від 07 червня 2017 року у справі № 634/769/15-ц, від 18 січня 2017 року у справі № 532/129/16-ц Верховний Суд України звертав увагу на те, що у договорах оренди сторони не вказали початку перебігу строку договору оренди, однак зауважували, що договір набирає чинності з моменту його державної реєстрації, тому в таких випадках моментом початку строку дії договору є саме набрання ним чинності. У постанові від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 Верховний Суд України зробив висновок, що моментом укладення договору оренди земельної ділянки є момент, коли сторони, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, скріплюють його своїми підписами. При цьому Верховний Суд України указав, що цивільні права та обов`язки за договором набуваються після його державної реєстрації. Велика Палата Верховного Суду підтримала зазначені висновки у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17.

Отже, висновки Верховного Суду на яких ґрунтувалися рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 30 травня 2023 року та постанова Харківського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року у справі 613/863/22, є актуальними на даний час.

Крім того, згідно ст. 2, 11 ЦПК України, однією із засад цивільного судочинства є пропорційність.

Підставою для зупинення провадження у даній справі не може бути лише перебування справи № 613/863/22 на розгляді у Верховному Суді та припущення представника відповідача про те, що рішення в ній матиме значення для вирішення даної цивільної справи.

Суд вважає, що клопотання представника відповідача не містить підстав, які б вказували на неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи № 613/863/22.

Сама по собі взаємопов`язаність вказаних справ не свідчить про неможливість розгляду справи 613/2185/23 до перегляду Верховним Судом рішення у справі 613/863/22.

Крім того, в ст. 252 ЦПК України йде мова про право, а не про обов`язок суду зупинити провадження у справі.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі-Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. Разом і з тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог,оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр деля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE,№ 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Визначаючи наявність підстав, передбачених ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як перегляд судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Суд вважає , що клопотання про зупинення провадження у справі №613/2185/23 не підлягає задоволенню, оскільки воно не містить підстав, які б вказували на неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи №613/863/22. Зупинення може привести до затягування строків розгляду справи і перебування у стані невизначеності учасників процесу.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання представника відповідача про зупинення провадження по справі.

Щодо заяви представника відповідача - адвоката Осьмак О.В. про вжиття заходів процесуального примусу слід зазначити наступне.

Згідно статті 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 144 ЦПК України, одним із заходів процесуального примусу є штраф. Отже, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у випадках зловживання процесуальними правами,вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству (пункт 2 частини 1 статті 148 ЦПК України).

Аналіз положень наведеної статті ЦПК України дає підстави для висновку, що вказана ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування на порушення або зловживання процесуальними правами. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Враховуючи те, що суду достатніх даних чи відомостей на підтвердження факту зловживання стороною позивача процесуальними правами надано не було, підстави для вжиття заходів процесуального примусу до представника позивача відсутні.

В справі в порядку ст.197 ЦПК України проведено підготовче засідання з визначених у законі питань.

Відповідачу надано строк для подання відзиву на позов та направлення його позивачу.

Судом вчинено дії, необхідні для закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.143, 189, 197, 200, 252, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Промінь-2012» про зупинення провадження у справі та заяви про вжиття заходів процесуального примусу - відмовити.

Підготовче провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Промінь-2012» про зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Призначити справу до судового розгляду на 2 квітня 2024 року на 10 год. 00 хв. в приміщенні суду за адресою: м.Богодухів, пл.Незалежності, 17.

В судове засідання викликати позивача та представників сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ