Провадження № 2/755/1037/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 12 898,94 грн; витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 481,00 грн; 6 000,00 грн судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 16.02.2021 ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2 уклали договір страхування серії PVP.S №2100542 майнових інтересів власника автомобіля «Tesla Model З», реєстраційний номер НОМЕР_1 . 20.04.2021 в місті Києві на проспекті Академіка Глушкова відбулася дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 та застрахований автомобіль «Tesla Model З», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_3 . Відповідно до Постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 06.07.2021 дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 . У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до Звіту № 38-D/10/19 від 22.01.2022 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Tesla Model 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 106 433,56 грн, а відповідно до Рахунку-фактури № 12Р від 07.06.2021 вартість відновлювального ремонту становить 129 807,50 грн. Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 13.07.2021 співробітниками AT «ПРОСТО-страхування було складено страховий акт № 152029. Відповідно до платіжного доручення № 12178 від 13.07.2021 AT «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Tesla Model 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 119 332,50 грн. Таким чином, фактичні витрати AT «ПРОСТО-страхування», пов`язані з цим страховим випадком складають 119 332,50 грн. Відповідно до витягу з єдиної централізованої бази даних МТСБУ «Моторно транспортне страхове бюро України), цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» відповідно до Полісу № ЕР123652782. Відповідно до зазначеного витягу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000,00 грн, франшиза складає 0,00 гривень. ПрАТ «ПРОСТО-страхування» намагалося здійснити досудове врегулювання спору та звернулося до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» із заявою про страхове відшкодування № 04-1900 від 09.08.2021. Розглянувши дану заяву, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 40 341,35 грн, які 18.11.2021 були перераховані на рахунок AT «ПРОСТО-страхування». Не погоджуючись із розміром страхового відшкодування, AT «ПРОСТО-страхування» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою про відшкодування шкоди. Відповідно до Рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2022 із ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» було стягнуто страхове відшкодування в розмірі 66 092,21 грн, які 24.08.2022 були перераховані на рахунок AT «ПРОСТО-страхування». Таким чином, відповідач ОСОБА_1 зобов`язана відшкодувати AT «ПРОСТО-страхування» грошові в розмірі: 119 332,50 грн. - 106 433,56 грн. = 12 898,94 гривень, де, 119 332,50 грн. - загальна сума збитку; 106 433,56 грн. - страхове відшкодування, яке сплатило ПрАТ «Страхова компанія «АРКС». Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» намагалося здійснити досудове врегулювання даного спору шляхом направлення Претензії № 04-1399 від 29.08.2022 на адресу відповідача. Однак, відповідач не сплатив суму боргу.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2022 відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

24.01.2023 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2022 у справі № 910/3613/22 задоволено повністю позов приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» та стягнуто страхове відшкодування в розмірі 66 092,21 гривень, які 24.08.2022 були перераховані на рахунок AT «ПРОСТО-страхування. Таким чином, ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» відповідно до Полісу № ЕР123652782 станом на дату подання відзиву сплачено 106 433, 56 грн. Відповідно до зазначеного Полісу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000,00 грн, франшиза складає 0,00 грн. Окрім цього, між відповідачем та ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», з метою підвищення розмірів страхових сум за полісом ОСЦПВ за шкоду, заподіяну майну та/або життю та здоров`ю третіх осіб укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів (приєднання), оферта № 39459гд0ф від 18.05.2020, унаслідок укладення якого, страхову суму, що підлягає виплаті страховиком постраждалій стороні, внаслідок заподіяння прямих збитків, будь-якому іншому транспортному засобу, будь-якому іншому майну, життю та здоров`ю третіх осіб під час руху транспортного засобу страхувальника збільшено до 1 000 000,00 грн. Строк дії зазначеного договору - до 24-00, 27.05.2021, франшиза - безумовна, тобто відсутня. Вважає, що позивачем було звернено із позовом про відшкодування шкоди до неналежного відповідача. Також зазначає, що в позовній заяві зазначені різні суми витрат, які були понесені у зв`язку з пошкодженням автомобіля страхувальника, а саме: відповідно до Звіту № 38-D/10/19 від 22.01.2022 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Tesla Model 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 106 433,56 грн, а відповідно до Рахунку-фактури № 12Р від 07.06.2021 вартість відновлювального ремонту становить 129 807,50 грн. Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 13.07.2021 співробітниками AT «ПРОСТО-страхування було складено страховий акт №152029. Відповідно до платіжного доручення № 12178 від 13.07.2021 АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Tesla Model 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 119 332,50 грн. Таким чином, фактичні витрати AT «ПРОСТО-страхування», пов`язані з цим страховим випадком складають 119 332,50 грн. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 40 341, 35 грн, які 18.11.2021 були перераховані на рахунок AT «ПРОСТО-страхування». Вважає безпідставними вимоги позивача щодо сплатити різниці фактичних витрат, що пов`язані з цим страховим випадком, у сумі 12 898,94 грн (119 332,50 гривень - 106 433,56 гривень = 12 898,94 грн) з огляду на те, що станом на дату подачі позовної заяви до Господарського суду міста Києва позивач знав про страховий акт № 152029 від 13.07.2021, відповідно до платіжного доручення № 12178 від 13.07.2021 AT «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Tesla Model 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 119 332,50 грн, проте у позовних вимогах просив ПАТ «Страхова компанія «АРКС» про стягнення лише 66 092, 21 грн.

Також, відповідачем подане клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу та клопотання про розгляд справи за участю сторін.

Інших заяв по суті справи не надходило, позивач не скористався правом на подання відповіді на відзив.

12.01.2024 позивачем до суду подано заяву про зміну назви позивача, яка обґрунтована тим, що 29.12.2023 було внесено зміну до ЄДРПОУ щодо відомостей Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» та змінено назву на Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.05.2024 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 20.04.2021 о 12:50 год ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Audi», д.н.з. НОМЕР_2 у м. Києві по пр-ту АК.Глушкова, 3, проявила неуважність, не врахувала дорожньої обстановки, в результаті чого здійснила зіткнення з транспортним засобом «Tesla» д.н.з. НОМЕР_1 , що призвело до їх механічних пошкоджень.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.07.2021 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (а.с.14).

За нормою частини четвертої ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

16.02.2021 між страховиком ПрAT «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2 , як страхувальником, укладеного договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією транспортного засобу - автомобіля «Tesla Model 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією автомобіля «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , застраховані ПрАТ «СК «АРКС» за полісом АР №123652782 (франшиза 0 грн).

Крім того, за офертою від 18.05.2020 між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «АРКС» укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів (приєднання), предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, пов`язані з цивільною відповідальністю за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

При цьому пунктом 32.7 частини першої статті 32 Закону № 1961-IV встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до п.8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків.

Відповідно до пп.8.6.1 п.8.6 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відповідно до чч.1, 2 ст.22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо їх застосування, викладений у постанові ВП ВС від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (пп.68 -70): ст.1191 ЦК та ст.38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і ст.993 ЦК та ст.27 Закону «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст.38 зазначеного закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі ст.993 ЦК та ст.27 Закону «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 Закону № 1961-IV, ст. 22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, ст. ст.1166, 1187, 1194 ЦК, положень Методики дає можливість суду дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» на підставі полісу № ЕР123652782 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн, тому майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт).

Судом встановлено, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Tesla Model 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 був пошкоджений і відповідно до Звіту від 22.01.2022 № 38-D/10/19 вартість матеріального збитку, завданого власнику цього транспортного засобу складає 106 433,56 грн.

18.11.2021 кошти у розмірі 40 341,35 грн, були виплачені ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» були перераховані на рахунок ПрАТ «Просто-страхування».

Господарський суд міста Києва рішенням від 29.07.2022 стягнув з ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» на користь ПрАТ «Просто-страхування» страхове відшкодування у розмірі 66 092,21 грн, які 24.08.2022 були перераховані на рахунок Товариства.

Таким чином, на користь ПрАТ «Просто-страхування» було виплачено страхове відшкодування у загальному розмірі 106 433,56 грн, який дорівнює вартості матеріального збитку, завданого власнику цього транспортного засобу «Tesla Model 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначеного відповідно до Звіту від 22.01.2022 № 38-D/10/19.

З матеріалів справи вбачається, що 13.07.2021 ПрАТ «Просто-страхування» перерахувало на рахунок ТОВ «ТРЄЙД-ДІМ Україна» страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу у розмірі 119 332,50 грн, розмір якого визначений на підставі рахунку-фактури від 07.06.2021 № 12Р (а.с.49,50).

Суд звертає увагу, що сам по собі рахунок - фактура не може підтвердити факт відновлення автомобіля «Tesla Model 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Верховний Суд у пункті 18.6. постанови від 29.04.2020 у справі № 915/641/19 зазначив, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто носить інформаційний характер.

При цьому, доказів на підтвердження відновлення автомобіля «Tesla Model 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вказану у рахунку - фактурі суму, матеріали справи не містять.

Суд звертає увагу, що доказів відновлення пошкодженого транспортного засобу «Tesla Model 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 на суму, визначену у рахунку-фактурі, а також доказів фактично понесених матеріальних витрат на його відновлення, позивачем надано не було.

Таким чином, оскільки ПрАТ «Просто-Страхування» отримало страхове відшкодування у загальному розмірі 106 433,56 грн, який дорівнює вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Tesla Model 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначеного відповідно до Звіту від 22.01.2022 № 38-D/10/19, а також, враховуючи, що цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, і розмір завданої шкоди не перевищує ліміту відповідальності відповідача, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат на користь позивача не здійснюється.

Щодо клопотання представника відповідача про стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою, пунктами 1, 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із проведенням експертизи.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин першої-третьої, восьмої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.01.2021 у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

В той же час, вирішуючи питання про стягнення на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження понесених витрат у розмірі 10 000 грн, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 988, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 2, 4, 7, 10, 12, 13, 18, 58, 60, 76, 77, 80, 81-83, 133, 141, 258, 263-265, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В позові Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО» , 04050, м. Київ, вул. Герцена, 10) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) про відшкодування шкоди - відмовити.

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Синюка Станіслава Леонідовича про стягнення витрат на правничу допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: