Справа № 932/9/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

за участю секретаря судового засідання - Рошошка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні із малолітньою дитиною та встановлення порядку побачень з малолітньою дитиною, -

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні із малолітньою дитиною та встановлення порядку побачень з малолітньою дитиною. В обгрунтування позовних вимог позивач у позові посилається на те, що з 21 вересня 2019 року по даний час він перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 . Вони мають спільну малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення фактичних шлюбних відносин дитина проживає разом із матір`ю, він приймає безпосередню участь у вихованні та утриманні спільної доньки; він є фізичною особою-підприємцем, отримує стабільний дохід та добровільно надає кошти на утримання доньки ОСОБА_3 , він забезпечений житлом. Відповідачка безпідставно та зовсім ніяк не аргументуючи своїх дій перешкоджає йому у спілкуванні з його малолітньою донькою. Він неодноразово намагався вирішити питання побачень з дитиною мирним шляхом, але безуспішно, тому він змушений звернутись до суду.

Позивач зазначає, що він бажає встановити наступний порядок свого спілкування із малолітньою донькою ОСОБА_3 , а саме: спілкування кожного дня розумної кількості та тривалості розмов із дитиною за допомогою будь-яких засобів телекомунікаційного зв`язку (телефон, інтернет тощо); відвідування місць лікування, освіти, виховання дитини; побачення із дитиною у святкові дні (Новий рік, Різдво, Великдень, дні народження дитини - ІНФОРМАЦІЯ_1 та батька - ІНФОРМАЦІЯ_3) із попереднім повідомленням відповідача про час побачення за допомогою засобів поштового чи телекомунікаційного зв`язку, зокрема через мобільний додаток «Viber», «Whatsapp»; спілкування кожного третього тижня місяця з понеділка по п`ятницю з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. з урахуванням графіку навчання, виховання та позашкільних занять дитини, а також у суботу та неділю з 10 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв.; визначення можливості забезпечення оздоровчого відпочинку дитини без матері протягом 14 діб у літні місяці та протягом 14 діб протягом року, із урахуванням графіку навчання дитини. Вказує про те, що відповідач постійно діє всупереч його планам із донькою та не хоче домовлятися, скасовує їх заходи відпочинку. Він всіляко намагається сприяти фізичному і духовному розвитку ОСОБА_3 , розширяти її кругозір, підвищувати її свідомість щодо оточуючого світу, забезпечувати її всім необхідним та виховувати свою доньку у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, батька. Як свідомий громадянин він розуміє свій батьківський обов`язок приймати участь у вихованні дитини, а як людина, яка має почуття, він має дуже велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватись з нею, віддавати їй своє батьківське тепло та любов.

Позивач також зазначає, що він на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів не притягувався, за час проживання з сім`єю проявляв себе як турботливий батько, шкідливих звичок не має. За його місцем проживання створені всі умови для комфортного проживання та повноцінного розвитку та відпочинку дитини. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування з дитиною зашкодить його доньці ОСОБА_3 , не існує. Створення перешкод ОСОБА_2 у його спілкуванні з дитиною в першу чергу порушує права і суперечить інтересам дитини.

Посилаючись на зазначене, позивач просить у позові зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із наданням можливості: спілкуватись кожного для розумної кількості та тривалості розмов із дитиною за допомогою будь-яких засобів телекомунікаційного зв`язку (телефон, інтернет тощо); відвідувати місця лікування, освіти, виховання дитини; бачитись з дитиною у святкові дні (Новий рік, Різдво, Великдень, дні народження дитини - ІНФОРМАЦІЯ_1 та батька - ІНФОРМАЦІЯ_3) із попереднім повідомленням відповідача про час побачення за допомогою засобів поштового чи телекомунікаційного зв`язку, зокрема через мобільний додаток «Viber», «Whatsapp».

Також просить визначити йому способи та порядок участі у спілкуванні та вихованні із його малолітньою донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наступним графіком: кожного третього тижня місяця з понеділка по п`ятницю з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. з урахуванням графіку навчання, виховання та позашкільних занять дитини, а також у суботу та неділю з 10 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв.; визначити можливість забезпечення оздоровчого відпочинку дитини без матері протягом 14 діб у літні місяці та протягом 14 діб протягом року, із урахуванням графіку навчання дитини; зобов`язати матір дитини - ОСОБА_2 повідомляти батьку - ОСОБА_1 про погіршення стану здоров`я дитини, зміну її місця проживання, не пізніш, ніж за 2 тижні до такої зміни , та перебування у шкільному навчальному закладі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 січня 2023 дана справа передана для розгляду судді Кудрявцевій Т.О.

Ухвалою суду від 03 січня 2023 року позовна заява залишена без руху з наданням позивачу строку для виправлення її недоліку.

Ухвалою судді від 28 березня 2023 року у справі відкрито провадження в загальному позовному провадженні з призначенням проведення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 23 серпня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові, та просила їх задовольнити, розглянути справу у заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву, заяви та клопотання суду не надала.

Представник третьої особи - Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради в судовому засіданні просила ухвалити рішення у справі, що буде відповідати інтересам дитини, з урахування Висновку органу опіки та піклування.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду за наявними у справі доказами.

Вислухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши докази у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приписи Сімейного кодексу України (далі СК) закріплюють положення про те, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (стаття 141 СК України). В даному випадку суд буде керуватись «якнайкращими інтересами дитини», виходити із рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (стаття 141 СК), і розглядає справу в межах заявлених вимог (стаття 13 ЦПК України).

Відповідно до статті 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Той із батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право спілкуватися з нею, а інший з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати цьому, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Після побачення з дитиною, батьки зобов`язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання та не допускати неправомірної зміни її місця проживання.

Згідно ст.154 Сімейного кодексу України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

За змістом частини першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Важливими для даних правовідносин є норми статті 159 СК України про те, що, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина перша та друга).

На реалізацію права дитини на контакт з батьками, які проживають окремо, спрямована Конвенція про контакт з дітьми, яка ратифікована Україною 20 вересня 2006 року, втілено відповідне право і в статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III.

Згідно зі ст.8 Закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

Згідно зі ст. ст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Розв`язуючи вимогу щодо встановлення способу участі батька у вихованні та спілкування з дитиною, суд зазначає, що дитина, яка проживає окремо від одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Контакт з дитиною - реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 202/3508/20 зазначено, що відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У §145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal v. the United Kingdom» (заява № 22414/93, [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом.

У статті 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відповідачка у справі ОСОБА_2 (до шлюбу - Бездворна), ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 21 вересня 2019 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 вересня 2019 року у Соборному районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 706, що підтверджується копію Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась дитина - ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , виданого повторно 28 червня 2022 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Після припинення фактичних шлюбних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 їх донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 12 березня 2021 року № 5192.

Судом встановлено, що в березні 2022 року ОСОБА_2 разом з донькою ОСОБА_3 виїхали спочатку до Польщі, а потім до Німеччини, де вони проживають на теперішній час.

Позивач ОСОБА_1 на теперішній час проживає у Польщі, він переніс декілька операцій в зв`язку з онкологічним захворюванням, на даний час проходить курс лікування.

За твердженням позивача у позові та його представника в судовому засіданні, відповідачка безпідставно та зовсім ніяк не аргументуючи своїх дій перешкоджає йому у спілкуванні з його малолітньою донькою. ОСОБА_1 неодноразово приїздив до Німеччині, де на теперішній час проживають відповідачка ОСОБА_2 з дитиною, намагався вирішити питання побачень з дитиною мирним шляхом, але ОСОБА_2 не надає йому можливості спілкуватися з донькою як особисто так і по телефону, посилаючись, зокрема, на те, що він хворіє і вона не хоче, щоб дитина з ним спілкувалася.

Встановлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем, отримує стабільний дохід та добровільно щомісячно надає кошти на утримання доньки ОСОБА_3 , що підтверджується копіями Платіжних доручень про перерахування грошових коштів ОСОБА_1 матері дитини - ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 .

Вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , де створено умови для проживання дитини, що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 29 червня 2023 рок, складеним спеціалістами Служби у справах дітей Новоолександрівської сільської ради.

ОСОБА_1 на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів не притягувався, за час проживання з сім`єю проявляв себе як турботливий батько, шкідливих звичок не має.

Як зазначила в судовому засіданні представник позивача, батько дитини - ОСОБА_1 всіляко намагається сприяти фізичному і духовному розвитку дитини - ОСОБА_3 , розширяти її кругозір, підвищувати її свідомість щодо оточуючого світу, забезпечувати її всім необхідним та виховувати свою доньку у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, батька, він розуміє свій батьківський обов`язок приймати участь у вихованні дитини, він має дуже велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватись з нею, віддавати їй своє батьківське тепло та любов. Посилаючись на те, що створення йому перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною порушує його права батька на спілкування з дитиною, позивач звернувся до суду із даним позовом.

У відповідності до положень ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до «Висновку Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування, про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батькові ОСОБА_1 » від 07 серпня 2023 року № 4/3-204 Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне встановити години для спілкування та участі у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батькові ОСОБА_1 таким чином: кожний третій тиждень місяця з понеділка по п`ятницю з 16-00 до 20-00 годин із урахуванням графіку навчання, виховання та позашкільних занять дитини; кожну третю суботу місяця з 10-00 до 20-00 год. та кожну третю неділю місяця з 10-00 до 20-00 годин.

Як зазначено у Висновку, питання надання висновку органу опіки та піклування розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дітей, які відбулися 05 липня 2023 та 02 серпня 2023 року. Під час засідання комісією встановлено, що мати дитини - ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , що є територією Шевченківського району м.Дніпра, а проживає разом з дитиною за кордоном. Батько дитини - ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , де створено умови для проживання дитини; ОСОБА_1 на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в даний час проживає за кордоном. На засідання комісії був присутній представник батька, з матір`ю дитини під час засідання проводилася бесіда у телефонному режимі; було заслухано думку кожного з батьків.

Отже, факт звернення позивача до суду з цим позовом, не погодження відповідачки з графіком спілкування з дитиною, запропонованим позивачем, наявність Висновку органу опіки та піклування самі по собі свідчать про те, що існують суперечки сторін щодо доступу батька до спілкування з дитиною та його участі у її вихованні. Таким чином, вбачається, що між сторонами наявний конфлікт з приводу участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Наявність такого конфлікту між сторонами та звернення позивача до суду з позовом свідчить про чинення перешкод з боку відповідача для спілкування батька з дитиною. Вказане узгоджується з позиціями Верховного Суду, викладеними у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 522/2593/19, у постанові від 17 серпня 2022 року по справі № 344/11652/21.

Таким чином, судом за обставинами справи встановлено, що позивач є батьком дитини, з якою він бажає підтримувати зв`язки і приймати участь у її вихованні, в чому матір`ю дитини йому чиняться перешкоди.

Як зазначено вище, Висновком Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради від 07 серпня 2023 року № 4/3-204, як органом опіки та піклування, визначено за доцільне встановити години для спілкування та участі у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батькові ОСОБА_1 таким чином: кожний третій тиждень місяця з понеділка по п`ятницю з 16-00 до 20-00 годин із урахуванням графіку навчання, виховання та позашкільних занять дитини; кожну третю суботу місяця з 10-00 до 20-00 год. та кожну третю неділю місяця з 10-00 до 20-00 годин.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача про усунення йому перешкод в участі у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити спосіб участі батька - ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням Висновку органу опіки та піклування, та зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 про зміну місця проживання дитини, не пізніш, ніж за 2 тижні до такої зміни, та перебування у шкільному навчальному закладі, а також про зміну стану здоров`я дитини; надати ОСОБА_1 можливість спілкування кожного дня розумної кількості та тривалості розмов із дитиною за допомогою будь-яких засобів телекомунікаційного зв`язку (телефон, інтернет тощо).

Задовольняючи вказані позовні вимоги, суд вважає за необхідне встановити спосіб участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення наступного графіку побачень з дитиною: кожний третій тиждень місяця з понеділка по п`ятницю з 16-00 до 20-00 годин із урахуванням графіку навчання, виховання та позашкільних занять дитини; кожну третю суботу місяця з 10-00 до 20-00 год. та кожну третю неділю місяця з 10-00 до 20-00 годин.

Встановлюючи конкретний порядок побачень батька з дитиною, інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю донькою, взявши до уваги Висновок органу опіки та піклування, суд дійшов висновку про можливість визначення порядку, запропонованого органом опіки та піклування, щодо періодичних тимчасових побачень батька з дитиною, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування малолітньої дитини з батьком, в тому числі з можливістю спільного проведення вихідних днів, зміцнює стосунки батька та доньки, формує світогляд дитини, відповідає інтересам дитини.

При цьому суд бере до уваги те, що малолітня дитина, яка в силу свого віку не здатна порозуміти окреме проживання батьків, є найбільш вразливою стороною під час розлучення батьків, а тому з метою найкращих інтересів дитини суд вважає, що дитина повинна відчувати турботу обох батьків, і матері і батька. Крім того, наявність конфліктної ситуації між сторонами, припинення ними шлюбних відносин не можуть бути підставою для обмеження позивача у спілкуванні з дитиною, при цьому батьки повинні враховувати особливості стану здоров`я дитини, надавати дитині належний догляд, дотримуватися графіку розпорядку дня дитини, обидва батьки, усвідомлюючи інтереси дитини та виконуючи рішення суду щодо усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, мають узгодити стратегію виховання та розвитку дитини.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що визначений судом вищевказаний спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, відповідно до Висновку органу опіки та піклування, не є перешкодою для підтримки зв`язків між батьком і дитиною в інших формах за погодженням батьків. При цьому, батьки повинні вживати всіх можливих і залежних від них заходів для налагодження (відновлення) нормального позитивного спілкування і контакту дитини з обома батьками, оскільки дитина повинна рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної, та матеріальної забезпеченості.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме у вищевказаний судом спосіб, встановлений з урахуванням Висновку органу опіки та піклування, у задоволенні решти частини позовних вимог ОСОБА_2 про визначення способу участі батька у вихованні дитини слід відмовити.

Ухвалюючи рішення у справі про часткове задоволення позовних вимог, суд враховує те, що відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

За правилами ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору належить стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 141, 197-200, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні із малолітньою дитиною та встановлення порядку побачень з малолітньою дитиною, - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не перешкоджати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надавши ОСОБА_1 можливість спілкування кожного дня розумної кількості та тривалості розмов із дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за допомогою будь-яких засобів телекомунікаційного зв`язку (телефон, інтернет тощо).

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повідомляти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про зміну місця проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніш, ніж за 2 тижні до такої зміни, та перебування у шкільному навчальному закладі, а також про погіршення стану здоров`я дитини;

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спосіб та порядок участі у спілкуванні та вихованні його малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наступним графіком: кожний третій тиждень місяця з понеділка по п`ятницю з 16-00 до 20-00 годин із урахуванням графіку навчання, виховання та позашкільних занять дитини; кожну третю суботу місяця з 10-00 до 20-00 год. та кожну третю неділю місяця з 10-00 до 20-00 годин.

В задоволенні решти частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Т.О. Кудрявцева