ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» травня 2024 року

м. Харків

справа № 642/1309/24

провадження № 22ц/818/1901/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів Мальованого Ю. М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Волобуєва О.О.,

учасники справи:

заявниця - ОСОБА_1 ,

особи, які можуть отримати статус учасника справи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Фінанс», державний реєстратор Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Фінанс» на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Харкова від 13 березня 2024 року в складі судді Гримайло А.М.

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року ОСОБА_1 , особи, які можуть отримати статус учасника справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Фінанс», державний реєстратор Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмила Іванівна, звернулася до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Заява мотивована тим, що вона має намір пред`явити позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Капітал Фінанс», третя особа: Державний реєстратор Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Зазначила, що 23 червня 2008 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» укладено кредитний договір № 6/4/2008/840-К/466, згідно якого вона отримала кредитні кошти у розмірі 93 144,61 доларів США з відсотковою ставкою у розмірі 15,39 % річних за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості, дата остаточного повернення кредиту - 10 червня 2026 року.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором укладено договір іпотеки №6/4/2008/980-І/467 від 23 червня 2008 року, який посвідчено 23 червня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою О.С. та зареєстровано в реєстрі за № 23934. Предметом іпотеки визначено житловий будинок №50-А житловою площею 93,8 кв м, загальною площею 140,6 кв м з надвірними спорудами: сарай - літ «Б», льохи - літ «В», «З», душ - літ «И», вбиральня - літ «Ж», огорожа - №№ 1, 3, 4, який знаходиться за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Черкаська.

Вказала, що правонаступником Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в даних правовідносинах за відповідними договорами про відступлення права вимоги стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Капітал Фінанс».

Посилалася на те, що 17 грудня 2021 року здійснено позасудове звернення стягнення на майно згідно статті 37 Закону України «Про іпотеку» та зареєстровано право власності на предмет іпотеки за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Капітал Фінанс»

.

Вважала, що реєстрація права власності на предмет іпотеки за відповідачем здійснено з порушеннями, оскільки в договорі іпотеки, який став підставою для реєстрації права власності, відсутнє іпотечне застереження, а окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя не укладався; вимога відповідача щодо усунення порушень не направлялася позивачу; оцінка предмета іпотеки не була погоджена з позивачем; відповідач не може бути кредитором за валютним зобов`язанням, оскільки в нього відсутня ліцензія на здійснення валютних операцій.

Посилалася на те, що з мотивувальної частини рішення Київського районного суду м. Полтави у справі № 552/2285/22 від 24 березня 2023 року та постанови Полтавського апеляційного суду у справі № 552/2285/22 від 05 лютого 2024 року вбачається, що перереєстрація права власності на нерухоме майно здійснено зі значними порушеннями. Вказане свідчить, що відповідач володіє майном всупереч законодавства. Натомість, з вказаних судових рішень вбачається, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки належним способом захисту є подання позовної заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Вважала, що будучи власником житлового будинку, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Капітал Фінанс» матиме можливість вчиняти різного роду правочини та в такому випадку відчужити майно. Відповідно у випадку задоволення позовних вимог - житловий будинок може не належати відповідачу та може зробити утрудненим виконання рішення суду, а то й породжувати новий судовий процес щодо витребування квартири з чужого незаконного володіння третіх осіб. Правовим наслідком витребування майна з чужого незаконного володіння є відновлення права власності, користування та розпорядження на квартиру за позивачем. У разі укладення правочинів щодо відчуження майна виконання рішення суду буде утрудненим та фактична неможливість відновлення права власності, розпорядження та користування.

Просила вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно (державним реєстраторам) на вчинення реєстраційних дій щодо житлового будинку № 50-А житловою площею 93,8 кв м, загальною площею 140,6 кв м з надвірними спорудами: сарай - літ «Б», льохи - літ «В», «З», душ - літ «И», вбиральня - літ «Ж», огорожа - № 1, 3, 4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120 до розгляду справи про витребування майна з чужого незаконного володіння по суті; накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_2 житловою площею 93,8 кв м, загальною площею 140,6 кв м з надвірними спорудами: сарай - літ «Б», льохи - літ «В», «З», душ - літ «И», вбиральня - літ «Ж», огорожа - № 1, 3, 4, який знаходиться за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Черкаська, що зареєстрований на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Капітал Фінанс» до розгляду справи про витребування майна з чужого незаконного володіння по суті.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 13 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено, накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_2 житловою площею 93,8 кв м, загальною площею 140,6 кв м з надвірними спорудами: сарай - літ «Б», льохи - літ «В», «З», душ - літ «И», вбиральня - літ «Ж», огорожа - № 1, 3, 4, який знаходиться за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Черкаська, що зареєстрований на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Капітал Фінанс» (м. Харків, вулиця Москалівська, будинок № 92, ) до розгляду справи про витребування майна з чужого незаконного володіння по суті; заборонено суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно (державним реєстраторам) вчиняти реєстраційні дії щодо житлового будинку № 50-А житловою площею 93,8 кв м, загальною площею 140,6 кв м з надвірними спорудами: сарай - літ «Б», льохи - літ «В», «З», душ - літ «И», вбиральня - літ «Ж», огорожа - № 1, 3, 4, який знаходиться за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Черкаська, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120 до розгляду справи про витребування майна з чужого незаконного володіння по суті.

Не погоджуючись з ухвалою судді Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Фінанс» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати, у задоволенні заяви відмовити, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права. Так, він застосував заходи забезпечення, які є неспівмірними із заявленими вимогами. Предмет позовних вимог у справі є немайновим, вимог про визнання права власності на вказане вище нерухоме майно та/або про його витребування з чужого незаконного володіння позивачем не заявляється. Позивачем під час подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову не виконано вимоги статті 151 ЦПК України, оскільки в ухвалі суду не зазначено жодних причин та відсутнє посилання на докази, у зв`язку із існуванням яких потрібнозабезпечити позов зазначеним у заяві шляхом, а також не наведено жодних обґрунтувань доцільності вжиття обраних заходів. Тобто не вказано, яким чином обрані заходи забезпечення позову сприятимуть виконанню рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а їх незастосування, навпаки, ускладнить виконання рішення або зробить його неможливим. Отже, позов судом забезпечено на підставі неналежних доказів, що свідчить про незаконність ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову. Судом вжито заходів забезпечення позову без належного встановлення факту, що між сторонами дійсно виник спір, а також не з`ясовано зміст та обсяг позовних вимог, без чого неможливе вжиття заходів забезпечення позову. Судом не звернуто увагу на те, що заявником не надано жодних обґрунтувань, з яких суд повинен забезпечити позов тим або іншим способом, та жодних доказів необхідності забезпечення позову судом у заявниці не витребувано, а також не досліджено зв`язок між необхідністю застосування обраного заходу із тим, як на практиці його обрання сприятиме виконанню можливого рішення суду у разі задоволення позову. До того ж накладення арешту на майно є крайнім та суворішим, на відміну від, наприклад, заборони відчуження майна, заходом забезпечення позовних вимог, який застосований судом без належного вивчення матеріалів позовної заяви та її фактичного та правового обґрунтування, наданих позивачем доказів. Згідно відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень станом на 26 березня 2024 року відсутня інформація про подання відповідної позовної заяви, що є самостійною підставою для скасування заходів забезпечення позову. Поведінка ОСОБА_3 є суперечливою. З одного боку, в особі представника, вважаючи належним способом захисту вимогу про визнання незаконним рішення державного реєстратора та скасування рішення державного реєстратора, оскаржує судові рішення у справі № 552/2285/22 у касаційному порядку та також, зокрема, просить суд касаційної інстанції вжити заходи забезпечення позову. А з іншого боку, заявниця декларує намір подати позов із вимогою про витребування майна із чужого незаконного володіння. Тобто вчинити так, як визначено у судових рішеннях у справі № 552/2285/22, які ОСОБА_3 оскаржує. Звернення ОСОБА_3 до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви є зловживанням правом на позов. Такі процесуальні дії спрямовані не на захист порушеного, на думку заявниці, права, а виключно на створення умов, за яких буде фактично неможливим виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_3 , забезпечених іпотекою перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Капітал Фінанс». У тексті оскаржуваної ухвали відомості про те, що судом будь-яким чином розглядалося питання зустрічного забезпечення під час її ухвалення, взагалі відсутні. Заборонивши суб`єктам державної реєстрації прав вчинення дій з реєстрації (перереєстрації) речових прав на визначене ухвалою суду нерухоме майно, суд першої інстанції вирішив питання щодо професійних, посадових прав і обов`язків цих суб`єктів, які по суті не мають ніякого відношення до заявлених позивачем вимог та не є особами, залученими до розгляду справи із відповідними процесуальними правами та обов`язками. До того ж, відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно можуть вноситися і за інших правових підстав, наприклад у випадку накладення арешту державним виконавцем на майно боржника за певною адресою, застосованим як захід примусового виконання рішення суду, тощо. Судом забезпечено позов шляхом заборони вчинення дій (прийняття рішень) іншими особами, які не є відповідачами та коло яких чітко не визначено. Вжиття заходів забезпечення в такий спосіб потенційно може призвести до порушення прав, свобод іінтересів цих осіб та неможливості виконання посадових обов`язків.

15 квітня 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 через свого представника подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вважала ухвалу законною, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому посилалася на те, що на сьогоднішній день судом не скасовано та не визнано незаконними мотивувальні частини рішення Київського районного суду м. Полтави у справі № 552/2285/22 від 24 березня 2023 року та постанови Полтавського апеляційного суду у справі № 552/2285/22 від 05 лютого 2024 року. Тобто, встановлені у судових рішеннях обставини не підлягають доведенню та по суті є встановленими. Таким чином, до заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви надано належні докази необхідності забезпечення позову. 25 березня 2024 року позовна заява про витребування майна з чужого незаконного володіння була направлена до Ленінського районного суду м. Харкова засобами зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта» та на сьогодні за вказаною позовною заявою наявна справа з унікальним номером № 642/1619/24 та перебуває у провадженні судді Вікторова В.В. Таким чином, посилання представника відповідача є безпідставними в даній частині апеляційної скарги. Дана заява про забезпечення позову до подання позовної заяви була подана з метою збереження майна у відповідача на час розгляду справи та неможливості відповідачем вчиняти угоди щодо відчуження майна. Подання ж даної апеляційної скарги в черговий раз доводить, що відповідачем лише вживаються заходи щодо можливості вчиняти угоди щодо відчуження предмету іпотеки.

До суду апеляційної інстанції учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися. Клопотань щодо відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції уважав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Фінанс» необхідно залишити без задоволення, ухвалу судді залишити без змін.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що заявниця навела достатньо доказів для необхідності застосування заходів забезпечення позову до подачі позову.

Матеріали справи свідчать про те, що в провадженні суду першої інстанції перебувала заява ОСОБА_1 , особи, які можуть отримати статус учасника справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Фінанс», державний реєстратор Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І., про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Звертаючись до суду з даною заявою ОСОБА_1 посилалася на те, що 23 червня 2008 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» укладено кредитний договір № 6/4/2008/840-К/466, згідно якого вона отримала кредитні кошти у розмірі 93 144,61 доларів США з відсотковою ставкою у розмірі 15,39 % річних за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості, дата остаточного повернення кредиту - 10 червня 2026 року.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором укладено договір іпотеки №6/4/2008/980-І/467 від 23 червня 2008 року, який посвідчено 23 червня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою О.С. та зареєстровано в реєстрі за № 23934. Предметом іпотеки визначено житловий будинок №50-А житловою площею 93,8 кв м, загальною площею 140,6 кв м з надвірними спорудами: сарай - літ «Б», льохи - літ «В», «З», душ - літ «И», вбиральня - літ «Ж», огорожа - № 1, 3, 4, який знаходиться за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Черкаська.

Правонаступником Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» в даних правовідносинах за відповідними договорами про відступлення права вимоги стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Капітал Фінанс».

Посилалася на те, що 17 грудня 2021 року здійснено позасудове звернення стягнення на майно згідно статті 37 Закону України «Про іпотеку» та зареєстровано право власності на предмет іпотеки за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Капітал Фінанс».

Вважала, що реєстрація права власності на предмет іпотеки за відповідачем здійснено з порушеннями, оскільки в договорі іпотеки, який став підставою для реєстрації права власності, відсутнє іпотечне застереження, а окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя не укладався; вимога відповідача щодо усунення порушень не направлялася позивачу; оцінка предмета іпотеки не була погоджена з позивачем; відповідач не може бути кредитором за валютним зобов`язанням, оскільки в нього відсутня ліцензія на здійснення валютних операцій.

З мотивувальної частини рішення Київського районного суду м. Полтави у справі № 552/2285/22 від 24 березня 2023 року та постанови Полтавського апеляційного суду у справі № 552/2285/22 від 05 лютого 2024 року вбачається, що перереєстрація права власності на нерухоме майно було здійснено зі значними порушеннями. Вказане свідчить, що відповідач володіє майном всупереч законодавства. Натомість, з вказаних судових рішень вбачається, що нею обрано неналежний спосіб захисту, оскільки належним способом захисту є подання позовної заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння.

ОСОБА_1 має намір пред`явити позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Капітал Фінанс», третя особа: Державний реєстратор Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Матеріали справи свідчать про те, що 28 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Капітал Фінанс», третя особа: Державний реєстратор Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. про витребування майна з чужого незаконного володіння. Єдиний унікальний номер вказаної справи № 642/1619/24.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у разі задоволення позову.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, доводи заяви про забезпечення позову та заперечення іншої сторони. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Правова природа арешту майна чи іншого обмеження стосовно майна, вчиненого у зв`язку із провадженням у цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, передання в заставу, іпотеку, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу».

Подібні правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20 та від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22, від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18 (провадження № 61-15167св21).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Разом із тим, колегія суддів звертає увагу на те, що подання заяви про забезпечення позову до пред`явлення самого позову має особливості правового механізму регулювання.

Так, зокрема, частиною четвертою статті 152 ЦПК України передбачено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

Указане зумовлене тим, що у разі подання заяви про забезпечення позову до відкриття провадження у справі у суду немає жодних відомостей про характер правовідносин, які можуть стати в майбутньому предметом судового розгляду, та й справа як така відсутня.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона має намір пред`явити позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Капітал Фінанс», третя особа: Державний реєстратор Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, матеріали справи свідчать про те, що 28 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Капітал Фінанс», третя особа: Державний реєстратор Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Л.І. про витребування майна з чужого незаконного володіння. Єдиний унікальний номер вказаної справи № 642/1619/24.

Зважаючи на те, що вказаний позов має майновий характер, між сторонами дійсно виник спір щодо спірного житлового будинку АДРЕСА_1 та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також обґрунтоване припущення щодо можливості відчуження майна на користь третіх осіб, колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Установивши, що між сторонами дійсно виник спір щодо житлового будинку, про витребування якого у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Капітал Фінанс» має намір звернутися ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач як дійсний власник нерухомого майна, яке є предметом майбутнього позову не обмежений правом його відчужити, що може утруднити майбутнє виконання судового рішення в справі.

У разі відчуження спірного житлового будинку, зазначене зумовить необхідність вчинення ОСОБА_1 додаткових зусиль для захисту порушеного права, зокрема необхідності встановлення особи нового власника та звернення до нього з позовом про витребування майна.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову, оскільки з наданих заявницею доказів дійсно вбачається наявність спору між сторонами з приводу нерухомого майна, а тому обґрунтовано накладено арешт на спірний житловий будинок та заборонено суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно (державним реєстраторам) вчиняти реєстраційні дії щодо спірного житлового будинку до розгляду справи про витребування майна з чужого незаконного володіння по суті, оскільки невжиття заходів забезпечення позову в майбутньому може призвести до ускладнення виконання судового рішення.

Такий спосіб відповідає меті забезпечення позову, а тому безпідставними є доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Капітал Фінанс» про неспівмірність заходів забезпечення позову пред`явленим ОСОБА_1 вимогам.

При цьому, судом першої інстанції надано належну правову оцінку доказам заявниці, на які вона посилається як на підставу для забезпечення позову, враховано фактичні обставини справи та дії відповідача, у зв`язку із чим зроблено обґрунтований висновок про те, що вид забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_1 , є співмірним її позовним вимогам.

Крім того, колегія суддів наголошує, що забезпечення позову є лише тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на випадок, коли відповідач діятиме недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Капітал Фінанс» про те, що накладення арешту на майно є крайнім та суворішим, на відміну від, наприклад, заборони відчуження майна, заходом забезпечення позовних вимог, який застосований судом без належного вивчення матеріалів позовної заяви та її фактичного та правового обґрунтування, наданих позивачем доказів колегія суддів відхиляє, оскільки за своєю суттю арешт майна - це тимчасовий захід, який має наслідком накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження та який триває до визначення подальшої долі відповідного майна. При вжитті такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном, та не позбавляється їх. Отже накладення арешту на майно не завдасть шкоди та збитків відповідачу, не позбавить його конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам (подібні за своїм змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 915/373/20 та від 03 грудня 2021 року у справі № 910/4777/21, а також від 08 жовтня 2020 року у справі № 465/4985/18 і від 15 червня 2021 року у справі № 757/48375/20, у справі № 910/15043/21 від 07 квітня 2023 року).

Підстав для зустрічного забезпечення немає.

Інші доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції у відповідності до принципів розумності, співмірності, норм процесуального права та правильно застосувавши норми матеріального права, обґрунтовано задовольнив заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову, у зв`язку з чим на підставі статті 375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін.

Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Фінанс» - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Ленінського районного суду м. Харкова від 13 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю. М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 22 травня 2024 року.