Провадження № 2/756/5305/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 листопада 2024 року

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Примак-Березовської О.С.,

секретаря судового засіданя - Голишевського А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Оболонського районного суду міста Києва у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів (пенсії), -

в с т а н о в и в:

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ПФУ) звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів (пенсії).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ОСОБА_1 з 22 лютого 2022 року переведено на пенсію за віком, розмір якої обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 20 січня 2023 року ПФУ проведено перевірку правильності нарахування пенсії відповідачу та виявлено помилкове нарахування розміру пенсії ОСОБА_1 . На підставі аналізу проведених перерахунків, пенсійну справу приведено у відповідність до норм чинного законодавства. У зв`язку з чим виникла переплата пенсії за період з 22 лютого 2022 року по 31 січня 2023 року в сумі 6018,98 грн. З метою досудового врегулювання спору, ПФУ направив лист № 2600-0504-8/25577 від 20 лютого 2023 року ОСОБА_1 щодо добровільного повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 6018,98 грн, який залишено без відповідної реакції.

У зв`язку з чим, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача переплату пенсії в розмірі 6018,98 грн.

Ухвалою судді від 7 жовтня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

До початку розгляду справи від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 не визнала позов та пояснила, що жодних протиправних дій під час звернення до ПФУ та переходу з одного виду пенсії на інший не вчинила, тому вважає, що помилково нараховані пенсійні кошти не можуть бути із неї стягнуті, без її вини у такому перерахунку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача у справі, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, з огляду на таке.

Судом встановлено, що на підставі довідки ПФУ від 22 лютого 2022 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , за результатами аналізу протоколу № ОР95, виникла переплата у розмірі 6018,98 грн у період з 1 лютого 2022 року по 28 лютого 2023 року.

Відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) безпідставно набуте майно, що не підлягає поверненню: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Крім того вимогами статті 50 Закону України № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Стаття 50 Закону України № 1058-ІV передбачає добровільне повернення коштів та водночас не виключає примусового їх стягнення.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року (далі - Порядку) .

Пунктом 3 Порядку передбачено, що повернення коштів проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї, тощо.

Таким чином, зі змісту зазначених норм вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов - зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.

Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо).

Крім того, у § 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

При цьому, слід зазначити, що в українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка». У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про працю" надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.

Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, згідно з якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому, правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували, що переплата пенсії стала наслідком безпосередньо рахункової помилки. Водночас відсутні докази, які б свідчили про те, що ця помилка виникла з вини відповідача ОСОБА_1 , або що вона вчинила будь-які зловживання чи подала ПФУ недостовірні дані під час нарахування та виплати їй пенсії. Зазначене може свідчити про неналежне виконання службовими особами, відповідальними за обчислення, нарахування пенсії та здійснення контрольних функцій, своїх посадових обов`язків.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 08 серпня 2019 року у справі № 524/2025/17 (провадження № 61-31104св18).

З огляду на те, що на підставі досліджених доказів суд не встановив факту недобросовісного отримання відповідачкою ОСОБА_1 пенсійних коштів у розмірі 6018,98, що помилково нараховані позивачем, дана сума не підлягає поверненню, з урахуванням вимог статті 1215 ЦК України.

На підставі статей 1212, 1215 ЦК України, вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення» та керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

у х в а л и л а:

Відмовити у задоволенні позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів (пенсії).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції, а саме Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.С. Примак-Березовська