Справа № 301/768/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" травня 2024 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі: головуючої судді Даруда І.А., секретаря Сатін Н.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди , заподіяної смертю особи,-

В С Т А Н О В И В :

28.02.2024 року адвокат Найда К.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Іршавського районного суду Закарпатської області з даною позовною заявою, в якій просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 - 241200 грн. 00 коп. страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену шкоду втратою годувальника, а також 40000,00 грн. судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.05.2023 р. в с. Тухолька, Сколівському р-ні, Львівській обл., відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автомобілем марки "Mercedes Sprinter", реєстраційний номер НОМЕР_1 допустив зіткнення з автомобілем марки "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом "KOGEL", реєстраційний номер НОМЕР_3 . Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля марки "Mercedes Sprinter" ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень загинув.

Оскільки позивач - дружина по відношенню до загиблого, у зв?язку із його смертю Позивачу спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у втраті годувальника.

Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров?ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у Відповідача за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії 213473759, який діяв на момент настання ДТП станом на 15.05.2023 року.

15.05.2023 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000803 з кваліфікацією по статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування.

Також, позивачем зазначено, що в ході проведення розслідування страхового випадку Відповідачем не здобуто і відповідно не надано жодних доказівякі б підтверджували той факт, що Позивачу спричинена шкода внаслідок непереборної сили або внаслідок умислу потерпілого. Також підтвердженням того, що шкода не заподіяна внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого є той факт, що кримінальне провадження розслідується за статтею 286 КК України, як дорожньо-транспортна пригода, і жодних підстав для перекваліфікації немає.

На думку позивача, викладене вище свідчить, що останній має всі підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену йому шкоду. Оскільки відповідальність водія за спричинену шкоду третім особам є застрахована, Позивач вирішив відновити своє порушене право шляхом одержання грошової компенсації за спричинену шкоду у вигляді страхового відшкодування саме від відповідача, таке право вибору, як відновити своє порушене право, це виключне право позивача, і ніхто не може йому вказувати, як його відновлювати, оскільки таке гарантоване законом.

Також, позивач зазначив, що 26.06. 2023 року через представника по довіреності було пред`явлено вимоги до відповідача про відшкодування спричиненої шкоди шляхом виплати страхового відшкодування 30.10.2023 р. було направлено заяву про долучення документів на виплату страхового відшкодування. Після чого, відповідачем було частково виплачено страхову суму. Сторонами більше не вживалося жодних дій, що були спрямовані на досудове врегулювання спору.

Від відповідача ПАТ «СК «Перша» 21.03.2024 року на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що відповідно до пп. с п.35.2 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до заяви додаються документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік розміри пенсій, на утриманцям внаслідок втрати годувальника, у разі вимоги заявника про відшкодувати шкоди у зв`язку із смертю годувальника.

Документи, зазначені у підпунктах "а"-"і" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають прав і вимагати для. огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа у копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріальна посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.

Позивачем не надано всіх документів зазначених в пп. е п.35.2 ст.35 Закону. Так. позивачем надано копію довідки ГУ ПФУ в Закарпатській області від 06.06.2023 № 280 9588 0722 9210 щодо розміру пенсії за віком позивача та копію довідки ГУ ПФУ в Закарпатській області від 18.07.2023 № 0700-0203-8/3857.

Відповідач звертає увагу суду на те, що копії зазначених довідок оформлені не належним чином, атому не можуть братися до уваги. Як уже зазначалось, належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування (абзац 2 пн. с п. 35.2 ст. 35 Закону).

Також, довідка ГУ ПФУ в Закарпатській області від 06.06.2023 № 280 9588 0722 9210 лише підтверджує розмір пенсії позивача, призначеної їй за віком, а не розмір пенсії призначеної позивачу у зв`язку з втратою годувальника. Тобто, Позивачем не надано документу на підтвердження розміру пенсії, призначеної Позивачу внаслідок втрати годувальника, як це вимагається пн. є п.35.2 ст.35 Закону.

Що стосується документів, які підтверджують перебування позивача на утриманні померлого, то в матеріалах справи відсутні будь-які дані про то, ідо Позивач перебувала на повному утриманні померлого або одержувала від нього допомогу, яка була для неї основним джерелом засобів для існування.

Так в матеріалах справи міститься документ з назвою «Інформація про склад сім`ї потерпілого», однак даний документ не має братися до уваги, оскільки він виданий не компетентним органом, а самим позивачем.

За довідкою, що підтверджує факт перебування на утриманні померлого годувальника непрацездатних членів сім`ї необхідно звертатися до органу місцевого самоврядування (виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, центр надання адміністративних послуг відповідно до місця проживання).

Також звернули увагу суду, що сам факт пенсійного віку позивача та проживання її однією сім`єю з померлим не підтверджує обставин, що вона перебувала на утриманні чи одержувала допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів існування.

Представник відповідача зазначила, що між позивачем, відповідачем та представником за довіреністю ОСОБА_5 було укладено договір про виконання обов`язку по виплаті страхового відшкодування по полісу 213437759, щодо відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю особи. На підставі даного договору, відповідачем сплачено відшкодування моральної шкоди позивачу у повному обсязі, а тому є незрозумілим обгрунтування позивача щодо підстав для стягнення моральної шкоди та розрахунок розміру моральної шкоди.

Також, представник відповідача, звертає увагу суду на те, що згідно полісу 213473759 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 320 000, грн. Як уже зазначалось, розмір моральної шкоди становить 80 400.00 грн., який був повністю компенсований Відповідачем (сума в розмірі 9 648,00 гри. спрощена та не підлягає вирахуванню). Отже,максимальний розмір страхового відшкодування, який може бути виплачений Відповідачем, за умови отримання повного пакету документів, як не передбачено ст. 35 Закону, становить: 320 000,00 гри. - 80 600,00 гри. = 239 600.00 гри.

Стосовно заявлених позивачем вимог про відшкодування витрат на професійну правову допомогу представник відповідача заперечила також, оскільки позивачем не надано ні детального розрахунку, ні самого договору на підставі якого така професійна правова допомога надається. В матеріалах справи міститься лише витяг з договору, з якого не можливо встановити пі об`єм, ні вартість послуг. Так. відповідно до пп. 4.1 п. 4 витягу з договору об`єм та вартість послуг адвокатського об`єднання та порядок їх сплати передбачено в додатку (додатках) до цього договору, що є його" невід`ємними частинами. Однак, як уже зазначалось ні самого договору, ні додатків позивачем не надано.

На підставі вищенаведеного, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

В свою чергу представником позивача було подано відповідь на відзив, в якому остання на спростування доводів відповідача щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок смерті потерпілої особи, які викладені у відзиві, зазначила, що 15.05.2023 р. в с. Тухолька, Сколівському р-ні, Львівській обл., відбулася дорожньотранспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автомобілем марки "Мегсеdes Sprinter", р.н. НОМЕР_4 допустив зіткнення з автомобілем марки "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом "KOGEL", реєстраційний номер НОМЕР_3 . Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля марки «Mercedes» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень загинув. Оскільки Позивач - Дружина по відношенні до загиблого, у зв`язку із його смертю Позивачу спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у втраті годувальника.

Також, у відповіді на відзив представник позивача зазначила, стосовно доводів представника відповідача, щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, що на її думку, заявлені вимоги підлягають до задоволення оскільки, в даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги підтверджується договором про надання правової допомоги, додатком до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги , ордером на надання правової допомоги виданим на підставі вказаного договору, а також детальним розрахунком робіт правничої (правової) допомоги який буде надано. Також, представник позивача зауважила, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (ч. 2, ст. 137 ЦПК України). Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад, у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18.

Щодо надання довідки про склад сім`ї виданої компетентним органом, представник позивача зазначила, що відповідно до Наказу Мінсоцполітики від 17 липня 2019 № 1106, послуга по видачі довідки склад сім`ї скасована, відповідно отримання такої довідки є неможливим.

26.03.2024 року представником відповідача, на підставі ст. 180 ЦПК україни було подано заперечення на відповідь на відзив, в якому остання просила не брати до уваги, викладені у відповіді на відзив доводи сторони позивача, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Перша» - відмовити у повному обсязі.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, однак її представник адвокат Найда К.В. надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила такі задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 15.05.2023 р. в с. Тухолька, Сколівському р-ні, Львівській обл., відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автомобілем марки "Mercedes Sprinter", реєстраційний номер НОМЕР_1 допустив зіткнення з автомобілем марки "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом "KOGEL", реєстраційний номер НОМЕР_3 . Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля марки "Mercedes Sprinter" ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень загинув.(а.с. 27 на звороті)

Позивач ОСОБА_1 - дружина по відношенню до загиблого, у зв?язку із його смертю Позивачу спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у втраті годувальника, що підтверджується інформаційною довідкою про склад сім`ї (а.с. 18 - 19)

Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров?ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії 213473759, який діяв на момент настання ДТП станом на 15.05.2023 року, що не оспорюється відповідачем та підтверджується полісом за №213473759, що долучений стороною відповідача.(а.с. 42)

15.05.2023 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000803 з кваліфікацією по статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування, що підтверджується копією обвинувального акту долученою до матеріалів справи (а.с. 25-26)

Також, те, що в ході проведення розслідування страхового випадку відповідачем не здобуто і відповідно не надано жодних доказівякі б підтверджували той факт, що Позивачу спричинена шкода внаслідок непереборної сили або внаслідок умислу потерпілого. Також підтвердженням того, що шкода не заподіяна внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого є той факт, що кримінальне провадження розслідується за статтею 286 КК України, як дорожньо-транспортна пригода.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Статтею 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Положення статей 1200 та 1202 ЦК України закріплені у книзі п`ятій - зобов`язальне право, главі 82 - відшкодування шкоди, розділі 2 - відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Системний аналіз статей 1200 та 1202 ЦК України дає підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, інша - порядок відшкодування такої шкоди. Таким чином, вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого.

Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

У системному зв`язку із статтями 1200, 1202 ЦК України положення пункту 27.2 статті 27 та пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV щодо строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, необхідно розуміти таким чином: страховик (у випадках передбачених Законом - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами шляхом виплати страхових сум щомісячними платежами; перший платіж здійснюється не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Крім цього, пунктом 27.5 статті 27 Закону № 1961-IV передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.

Вказаною нормою передбачено право страховика, а не обов`язок (у випадках передбачених Законом - МТСБУ) відшкодувати шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, шляхом здійснення одноразової виплати.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 1202 ЦК України за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки.

Отже, для відступу від загального порядку (щомісячними платежами) відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, використовуючи принципи, закладені у частині першій статті 1200 ЦК України, заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, а страховик, в свою чергу, надати оцінку цим обставинам та прийняти відповідне рішення.

Частиною 2 статті 1195 ЦК України передбачено, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів (ч. 3 ст. 1200 ЦК України).

У даній справі встановлено, що на день смерті ОСОБА_4 , який загинув внаслідок ДТП, що мала місце 15.05.2023 року, особою, що втратила годувальника, та має право на відшкодування завданої шкоди є його дружина ОСОБА_1 , в інтересах якої пред`явила позов адвокат Найда К.В., а тому з урахуванням положень статті 1200 ЦК України потерпіла має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати годувальника.

Розмір мінімальної заробітної плати на момент настання ДТП становив 6700,00 грн.

Отже, з урахування фактично встановлених обставин та положень частин першої-третьої статті 1200, частини першої статті 1202 ЦК України, ОСОБА_1 має право на одержання відшкодування у вигляді щомісячних виплат у розмірі 6700,00 грн., починаючи з наступного місяця від дати смерті годувальника, тобто з 15.03.2023.

Водночас пунктом 27.5. Закону № 1961-IV встановлено, що загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Тож, з урахуванням встановленого договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміту відповідальності (страхової суми) за шкоду, завдану життю і здоров`ю забезпеченим транспортним засобом, з відповідача підлягає стягненню визначена сума відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, але не більше страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого, встановленої страховим полісом №213473759.

Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення частково.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат з оплати послуг по наданню професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Згідно з рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.10.2014 року склад та розміри витрат, пов`язаних оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір, доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 903 Цивільного кодексу України у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом пункту 4 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України".

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України".

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано витяг з договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № ДС 58224 від 06.04.2023, ордер серії ВС за №1263639, також, позивачем надано, попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, що викладений в позовній заяві (а.с 9-10), на підставі чого, суд дійшов до висновку, що такі позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.167,170,1166,1206 ЦК України, ст.4, 12, 13, 81, 141, 258, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (Ідентифікаційний код юридичної особи - 31681672) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 ):

- 239600,00 грн. (двісті тридцять дев`ять тисяч шістсот гривень, 00 копійок) страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену шкоду втратою годувальника;

- 40000 грн. (сорок тисяч гривень) судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 17.05.2024 року.

Суддя : І.А. Даруда