Справа № 195/770/24
У Х В А Л А

іменем України

14.05.2024 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області Скрипченко Д.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Заявник у справі, ОСОБА_1 звернулася до Томаківського районного суду Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу, відповідно до якого просить суд, стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно 1281,50 грн. починаючи з дня подання заяви до суду та до повноліття дитини, до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вивчивши заяву та наявні матеріали, вважаю необхідним відмовити у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно до вимог ч. 2 ст.161 ЦПК України, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобт, Сімейним кодексом визначено право на звернення до суду з позовом (заявою) про стягнення аліментів матір`ю, батьком або опікуном у разі, якщо дитина мешкає разом із нею (ним).

Пунктом 4) ч.1 ст.161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб .

Так, у заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів заявник ОСОБА_1 посилається те, що діти зареєстровані та по теперішній час фактично проживають з нею за однією адресою. З моменту припинення спільного подружнього життя з ОСОБА_2 , їхні діти мешкають постійно з нею і знаходяться на повному її утриманні. У зв`язку з тим, що діти мешкають з нею, а батько відмовляється надавати їй матеріальну допомогу на утримання дітей у належному розмірі, вона вимушена провадити стягнення у примусовому порядку, так як в добровільному порядку вирішити це питання неможливо.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Однак, заявниця ОСОБА_1 подавши заяву про видачу судового наказу не надала доказів того, що неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні, що позбавляє суд можливості зробити висновки з цього питання та перевірити наявність у заявника права вимоги на стягнення аліментів, як у особи, з якою проживають неповнолітні діти.

Обставина фактичного місця проживання дітей та перебування їх на утриманні матері може бути підтверджена довідкою про місце проживання чи належним чином засвідчений акт про місце проживання, яких до матеріалів поданої заяви про видачу судового наказу не долучено.

З наданих суду матеріалів вбачається, що заявницею при зверненні з вказаною заявою до суду не було надано визначених законодавцем письмових доказів, якими б підтверджувалось, що діти дійсно мають зареєстроване відповідно до вимог законодавства України місце проживання разом з заявницею.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову в видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, а також те, що вищезазначена заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, отже, наявні підстави для відмови у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Відповідно до ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстави передбаченої п. 1 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.163,165,166,258-260 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Особа, без участі якої було постановлено ухвалу, має право подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Д.М.Скрипченко

14.05.2024