КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/283/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/91/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поновлення строку звернення до суду з позовом, відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівниками,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 та апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 листопада 2023 року, ухваленого під головуванням судді Арапіної Н.Є.,-

встановив:

У січні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з названим позовом.

АТ КБ «Приватбанк» просило: поновити строк звернення до суду із позовом; стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 1 039 567 грн 63 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 15 593 грн 51 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 працювали у АТ КБ «Приватбанк» водіями-інкасаторами-охоронцями. З відповідачами укладено договори про повну матеріальну відповідальність.

22 липня 2019 року екіпаж інкасації проводив інкасацію. Невстановлена особа, відкривши задні двері інкасаторського автомобіля «Volkswagen Т5» д.н.з. НОМЕР_1 , заволоділа грошовими коштами в розмір 1 064 474 грн 41 коп.

Відкрито кримінальне провадження за ч. 5 ст. 186 КК України.

В ході службової перевірки встановлено, що при інкасації відповідачі використовували задні двері. В автомобілі знаходилася скоба для закриття задніх дверей, інкасатори скобу не використовували за призначенням.

АТ КБ «Приватбанк» вказувало, що відповідачами частково погашена сума боргу у розмірі 24 906 грн 58 коп. Просить стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 1 039 567 грн 63 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 02 листопада 2023 року позов задоволено.

Поновлено акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» строк на звернення до суду із позовом.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником, у розмірі 1 039 567 грн 63 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі по 5 197 грн 84 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 1 039 567 грн 63 коп. та судового збору у розмірі 5 197 грн 84 коп. скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просить рішення суду в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 1 039 567 грн 63 коп. та судового збору у розмірі 5 197 грн 84 коп. скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У відзиві на апеляційні скарги представник АТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційні скарги відповідачів залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 листопада 2023 року залишити без змін.

У судовому засіданні АТ КБ «ПриватБанк» заперечила щодо задоволення вимог апеляційних скарг.

Представник ОСОБА_1 підтримав доводи поданої апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просив задовольнити подану апеляційну скаргу.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачами порушено п. п. 3.8 п. 3 Інструкції по охороні праці для співробітників підрозділів перевезення цінностей та інкасації банку № 3, затвердженої наказом № PR-2015-7128573 від 20 листопада 2015 року «Про перегляд інструкції по техніці безпеки», якою передбачено під час зупинки автомобіля інкасації, водій після виходу членів бригади для проведення інкасації повинен заблокувати всі двері автомобіля, зачинивши їх центральним замком та на механічний блокіратор (замок ригельного типу), двері автомобіля, в т.ч. задні на механічний блокіратор (замок ригельного типу) не заблокували.

Поновлюючи позивачу строку на звернення до суду із позовом, суд взяв до уваги поширення коронавірусної хвороби, що було об`єктивною перешкодою для звернення до суду у межах встановленого строку позовної давності.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що ОСОБА_1 (з 09 вересня 2013 року по 05 листопада 2019 року), ОСОБА_2 (з 25 березня 2015 року по 18 жовтня 2019 року), ОСОБА_3 (з 16 червня 2015 року по 18 жовтня 2019 року) працювали у АТ КБ «ПриватБанк» водіями-інкасаторами-охоронцями.

22 липня 2019 року з відповідачами укладено договір про колективну(бригадну) матеріальну відповідальність.

За п. 5 вказаного договору, заподіяна колективом(бригадою) шкода підприємству, установі, організації, яка підлягає відшкодуванню, розподіляється між членами колективу(бригади) пропорційно місячній тарифній ставці(посадовому окладу) і фактично відпрацьованому часу за період від останньої інвентаризації до дня виявлення шкоди

22 липня 2019 року екіпаж інкасації проводив інкасацію. Невстановлена особа, відкривши задні двері інкасаторського автомобіля «Volkswagen Т5» д.н.з. НОМЕР_1 , заволоділа грошовими коштами в розмір 1 064 474 грн 41 коп.

За фактом пограбування інкасаторського автомобіля відкрито кримінальне провадження за ч. 5 ст. 186 КК України.

В ході службової перевірки підтверджено факт порушень водіїв-інкасаторів-охоронців ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вимог Інструкції «З організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей банків в Україні», затвердженої постановою Правління Національного банку України № 29 березня 2017 року від 31 березня 2017 року, пп. 5.5 п. 5 Положення про порядок організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах ПАТ КБ "ПриватБанк", затвердженого наказом № СП-2015-6502358 від 11 лютого 2015 року, Інструкції по охороні праці для співробітників підрозділів перевезення цінностей та інкасації банку № З, затвердженої наказом № PR-2015-7128573 від 20 листопада 2015 року.

Обґрунтовуючи позовну заяву, АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що відповідачами неналежно виконано свої обов`язки щодо забезпечення цілості матеріальних цінностей, переданих їм для зберігання, передбачених договором про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність.

Оскільки відповідачами частково погашена сума боргу у розмірі 24 906 грн 58 коп., АТ КБ «ПриватБанк» просило поновити строк на звернення до суду із позовом та стягнути солідарно з відповідачів відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1 039 567 грн 63 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 15 593 грн 51 коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами.

Згідно з п. п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування.

За ч. 1 ст. 135 КЗпП Україниписьмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнення матеріальної шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обов`язків, може мати місце лише при встановленні судом наявності обов`язкових складових для настання матеріальної відповідальності, а саме: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Відповідно до положень ст. 138 КЗпП України обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві.

У трудових спорах презумпція вини лежить на роботодавцеві. Наявність винних дій працівника повинен довести позивач.

Так, на підтвердження позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано: копії трудових договорів, укладених із відповідачами; копії договорів про повну матеріальну відповідальність, укладених із відповідачами; письмові пояснення відповідачів; виписку з дебітового рахунку про відшкодування шкоди 27 серпня 2019 року; копії журналів видачі цінностей; копії посадових інструкцій водія-інкасатора-охоронця та протоколи атестації; копії журналу проведення інструктажу та журналів реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочому місці; копію фото таблиці з камер відеоспостереження 22 липня 2019 року; копію витягу з службового розслідування від 11 жовтня 2019 року; копію посадової інструкції керівника автогосподарства провідного водія РП, затвердженої наказом № PR/18-2018-6689437; копію Положення про інкасацію; копію Посадової інструкції «Інкасатора-водія(черговий) ГО»; копію документів про відповідність інкасаторського автомобіля вимогам згідно з ДСТУ 3975-2000; копію відомостей про проведення додаткового навчання; копію розпорядження №PR/18-2018 від 26 листопада 2018 року про заборону інкасатору подальшого руху до точки інкасування без механічного блокування і фізичної перевірки закриття зсувних бічних дверей автомобіля зовні (п. 3.9).

Так, за п.п. 3.8 п. 3 Інструкції по охороні праці для співробітників підрозділів перевезення цінностей та інкасації банку № 3, затвердженої наказом № PR-2015-7128573 від 20 листопада 2015 року «Про перегляд інструкції по техніці безпеки», передбачено, що під час зупинки автомобіля інкасації, водій після виходу членів бригади для проведення інкасації повинен заблокувати всі двері автомобіля, зачинивши їх центральним замком та на механічний блокіратор (замок ригельного типу), двері автомобіля, в т. ч. задні на механічний блокіратор (замок ригельного типу) не заблокували, що дало змогу вільного доступу до багажного відсіку автомобіля зловмиснику та викрадення ним грошових коштів.

Відповідно до висновку службового розслідування від 11 жовтня 2019 року за фактом пограбування інкасаторського автомобіля та викрадення грошових коштів підтверджено факт порушень вимог Інструкції «З організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей банків в Україні», затвердженої постановою Правління Національного банку України № 29 від 31 березня 2017 року, пп 5.5 п. 5 Положення про порядок організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах ПАТ КБ «ПриватБанк», затвердженого наказом № СП-2015-6502358 від 11 лютого 2015 року, Інструкції по охороні праці для співробітників підрозділів перевезення цінностей та інкасації банку № З, затвердженої наказом № PR-2015-7128573 від 20 листопада 2015 з боку водіїв-інкасаторів-охоронців ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3

22 липня 2019 року з відповідачами укладено договір про колективну(бригадну) матеріальну відповідальність.

Згідно до п. 5 вказаного договору, заподіяна колективом(бригадою) шкода підприємству, установі, організації, яка підлягає відшкодуванню, розподіляється між членами колективу(бригади) пропорційно місячній тарифній ставці(посадовому окладу) і фактично відпрацьованому часу за період від останньої інвентаризації до дня виявлення шкоди.

Так, 22 липня 2019 року час невстановлена особа, відкривши задні двері інкасаторського автомобіля «Volkswagen Т5» д.н.з. НОМЕР_1 , заволоділа грошовими коштами на загальну суму 1 064 474 грн 41 коп., відкрито кримінальне провадження за ч. 5 ст. 186 КК України.

Оскільки відповідачі двері автомобіля, в т.ч. задні на механічний блокіратор не заблокували, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо порушення відповідачами п.п. 3.8 п. 3 Інструкції по охороні праці для співробітників підрозділів перевезення цінностей та інкасації банку № 3, якою передбачено під час зупинки автомобіля інкасації, водій після виходу членів бригади для проведення інкасації повинен заблокувати всі двері автомобіля, зачинивши їх центральним замком та на механічний блокіратор (замок ригельного типу).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів прийняття керівництвом відповідного документу розпорядчого характеру про встановлення колективної (бригадної) матеріальної відповідальності, колегія суддів оцінює критично, оскільки до матеріалів справи долучено договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 22 липня 2019 року.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п. 4 ч. 1 вказаного договору, договір має бути переукладений перед початком кожної зміни, до підписання договору бригада не може бути допущеною до виконання трудових обов`язків. Відтак, вказане спростовує посилання апелянтів на те, що договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачами укладено не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що без наявності сертифікату відповідності автомобіля вимогам ДСТУ 3975-2000, стверджувати про наявність замків певного типу (центральних, механічних, ригельного типу тощо) неможливо, колегія суддів відхиляє, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» до матеріалів справи долучено копію документів про відповідність інкасаторського автомобіля вимогам згідно з ДСТУ 3975-2000.

Доводи апеляційної скарги про те, що підрозділ інкасації не був забезпечений засобами радіозв`язку, а також не було проведено належним чином службовий інструктаж, колегія суддів оцінює критично, оскільки незважаючи на вказані апелянтами обставини, екіпаж виїхав на маршрут без жодних зауважень.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріальна шкода має бути відшкодована апелянтами не солідарно, а відповідно до п. 5 договору про колективну(бригадну) матеріальну відповідальність пропорційно місячній тарифній ставці(посадовому окладу) і фактично відпрацьованому часу за період від останньої інвентаризації до дня виявлення шкоди, колегія суддів відхиляє, оскільки розмір посадового окладу у відповідачів однаковий.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про поновлення позивачу строку на звернення до суду із позовом, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до матеріалів справи, АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду 09 червня 2020 року, а поширення коронавірусної хвороби почалось з березня 2020 року.

Інші доводи апеляційних скарг також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 02 листопад 2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційних скарг немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 15 травня 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко