ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4258/24 Справа № 209/7245/23 Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О.О. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-2298395 від 04 січня 2021 року в розмірі 24 416,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу 8 000,00 грн; заборгованості за відсотками 16 416,00 грн, а також судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 04 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» (далі ТОВ «Качай Гроші»), як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено кредитний договір № 00-2298395.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікаторів і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7.10 та п.8 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених кредитним договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором.

Відповідно до п.2.2 кредитного договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника, емітовану банком України (номер картки відповідач особисто зазначає в кредитному договорі та міститься в п.п.2.2 п.2 кредитного договору).

Відповідно до п.7.2 кредитного договору позичальник підтверджує, що йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року, ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай Гроші», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розмішений на сайті https;//kachav.com.ua/.

22 грудня 2022 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 22122022/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Качай Гроші» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Качай Гроші» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Згідно п.п.2.1 договору факторингу фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Згідно п.п.2.2 договору факторингу з дати відступлення прав вимоги клієнт перестає бути стороною за укладеними кредитними договорами, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників та набуває всіх прав за ним.

Згідно з п.п.4.2.1 договору факторингу протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дати укладення даного договору, за умови оплати клієнту суми фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі зазначеній у п.3.1 цього договору, передати фактору документи, що підтверджують права вимоги шляхом підписання з фактором акту прийому-передачі документації за формою, погодженою в додатку № 4 до даного договору.

Відповідно до реєстру боржників від 22 грудня 2022 року до договору факторингу № 22122022/2 від 22 грудня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 24 416,00 грн, з яких: 8 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 416,00 грн сума заборгованості за звичайними відсотками; 0,00 грн сума заборгованості за простроченими відсотками.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 22 грудня 2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 00-2298395 від 04 січня 2021 року в розмірі 24 416,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу 8 000,00 грн; заборгованості за відсотками 16 416,00 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, виклав вимогу про скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення кредитного договору № 00-2298395 від 04 січня 2021 року в порядку, визначеному чинним законодавством, а також доказів отримання (перерахування) кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 , а також існування заборгованості за кредитним договором. Суд першої інстанції необґрунтовано взяв до уваги докази, які були подані позивачем. Крім того, позивач безпідставно нараховував, а суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача проценти після закінчення строку кредитування.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 січня 2021 року між ТОВ «Качай Гроші», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено кредитний договір № 00-2298395.

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікаторів і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.п.7.10 та п.8 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених кредитним договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором.

Відповідно до п.2.2 кредитного договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника, емітовану банком України (а.с.5-7, 8-9).

22 грудня 2022 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 22122022/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Качай Гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Качай Гроші» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно п.п.2.1 договору факторингу фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Згідно п.п.2.2 договору факторингу з дати відступлення прав вимоги клієнт перестає бути стороною за укладеними кредитними договорами, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників та набуває всіх прав за ним.

Згідно з п.п.4.2.1 договору факторингу протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дати укладення даного договору, за умови оплати клієнту суми фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі зазначеній у п.3.1 цього договору, передати фактору документи, що підтверджують права вимоги шляхом підписання з фактором акту прийому-передачі документації за формою, погодженою в додатку № 4 до даного договору.

Відповідно до реєстру боржників від 22 грудня 2022 року до договору факторингу № 22122022/2 від 22 грудня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24 416,00 грн, з яких: 8 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 416,00 грн сума заборгованості за звичайними відсотками; 0,00 грн сума заборгованості за простроченими відсотками (а.с.10-12, 13, 14).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 00-2298395 від 04 січня 2021 року станом на 30 вересня 2023 року відповідач має заборгованість в розмірі 24 416,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу 8 000,00 грн; заборгованості за відсотками 16 416,00 грн (а.с.15).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що передбачено положеннями Закону України «Про електронну комерцію». ОСОБА_1 , будучи обізнаним з умовами кредитування, свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню за тілом кредиту та відсотками на користь позивача, який набув право вимоги первинного кредитора згідно з договором факторингу. Оскільки відповідно до умов договору строк його дії було продовжено, а тому позивачем обґрунтовано нараховано відсотки за користування кредитними коштами.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України Про електронну комерцію.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України Про електронну комерцію електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України Про електронну комерцію).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України Про електронну комерцію електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України Про електронну комерцію).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України Про електронну комерцію відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України Про електронну комерцію у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України Про електронну комерцію визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 12 Закону України Про електронну комерцію визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України Про електронну комерцію передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України Про електронний цифровий підпис.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України Про електронну комерцію).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20.

У справі встановлено, що відповідно до пункту 1.2 кредитного договору № 00-2298395 від 04 січня 2021 року сума кредиту складає 8 000,00 грн.

Для підписання кредитного договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.

ТОВ «Качай Гроші» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 8 000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 .

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 00-2298395 від 04 січня 2021 року станом на 30 вересня 2023 року відповідач має заборгованість в розмірі 24 416,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу 8 000,00 грн; заборгованості за відсотками 16 416,00 грн.

22 грудня 2022 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 22122022/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Качай Гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Качай Гроші» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Згідно п.п.2.1 договору факторингу фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Згідно п.п.2.2 договору факторингу з дати відступлення прав вимоги клієнт перестає бути стороною за укладеними кредитними договорами, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників та набуває всіх прав за ним.

Згідно з п.п.4.2.1 договору факторингу протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дати укладення даного договору, за умови оплати клієнту суми фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі зазначеній у п.3.1 цього договору, передати фактору документи, що підтверджують права вимоги шляхом підписання з фактором акту прийому-передачі документації за формою, погодженою в додатку № 4 до даного договору.

Відповідно до реєстру боржників від 22 грудня 2022 року до договору факторингу № 22122022/2 від 22 грудня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24 416,00 грн, з яких: 8 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 416,00 грн сума заборгованості за звичайними відсотками; 0,00 грн сума заборгованості за простроченими відсотками.

Договір про надання фінансового кредиту підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами 04 січня 2021 року правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем ОСОБА_1 таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Таким чином, оспорюваний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому ОСОБА_1 через особистий кабінет на вебсайті позивача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «Качай Гроші» надіслало відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач і використав для підтвердження підписання кредитного договору, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України Про електронну комерцію вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Отже, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Встановивши зазначені обставини у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що між сторонами у справі укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум кредитору у вигляді тілу кредиту або відсотків матеріали справи не містять.

Як вбачається із змісту кредитного договору між позичальником та кредитором було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо сплати процентів (пункт 1.4 кредитного договору).

Підпис відповідача під договором свідчить про його ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України.

Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору; не оспорював кредитний договір в частині або в цілому, первісний кредитор надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту.

Отже, підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, а саме ТОВ «Качай Гроші», отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.

Крім того, підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту містить обов`язок повернення кредиту, сплату відсотків щомісячними платежами упродовж строку кредитування та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості. Тобто, сторони погодили порядок, строки виконання зобов`язання та неустойку за порушення його виконання.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів укладення (перерахування) кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 та доказів існування заборгованості у заявленому розмірі, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги як безпідставні, оскільки наданий позивачем розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом на підтвердження факту видачі кредитних коштів ОСОБА_1 .

Крім того, відповідач, зазначаючи в апеляційній скарзі, що він не укладав кредитний договір, не надав жодних доказів на підтвердження цього, зокрема не звертався до суду із позовом про визнання цього договору недійсним або до правоохоронних органів з приводу шахрайських дій.

У справі, що переглядається позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована.

Таким чином, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Аргументи апеляційної скарги про безпідставне стягнення з ОСОБА_1 процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування є необґрунтованими, оскільки на підставі положень договору строк його дії було продовжено.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до пункту 1.3 кредитного договору строк кредиту 30 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю «03» лютого 2021 року або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку передбаченому підпунктами 1.3.1-1.3.3 цього договору (далі день повернення кредиту). Графік платежів без врахування передбачених цим договором пролонгацій строку дії кредиту, у розрізі сум та порядку погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, визначений додатком № 1 до цього договору. При цьому, у випадку здійснення пролонгацій строку дії кредиту, відповідно до підпунктами 1.3.1-1.3.2 договору, новий графік платежів з урахуванням відповідної пролонгації розміщуються кредитодавцем в особистому кабінеті на письмову вимогу позичальника.

Відповідно до підпункту 1.3.1 пункту 1.3 кредитного договору строк дії кредиту автоматично продовжується на кількість днів, зазначених в п.1.3 цього договору, у випадку, якщо по день повернення кредиту (включно) позичальник здійснив оплату заборгованості по договору на суму не менше суми процентів, що розраховані виходячи з кількості днів, що встановлені в пункті 1.3 договору та передували (поспіль) дню поверненню кредиту (включно).

Згідно підпункту 1.3.2 пункту 1.3 кредитного договору у випадку, якщо строк дії кредиту закінчився та не відбулася його чергова пролонгація, строк дії кредиту автоматично продовжується, на кількість днів, зазначених в пункті 1.3 цього договору в дату здійснення позичальником оплати в повному обсязі заборгованості за процентами, що передбачені цим договором та сплати неустойки (пені та штрафу) в залежності від кількості днів прострочення сплати суми кредиту та відсотків за користування кредитом.

Згідно підпункту 1.3.3 пункту 1.3 кредитного договору загальна кількість пролонгацій, що передбачені підпунктами 1.3.1-1.3.2 договору, протягом всього строку дії договору не може перевищувати 10 разів. Після кожної пролонгації строку дії кредиту, день повернення кредиту зазначається в особистому кабінеті. Новий графік платежів з урахуванням відповідної пролонгації розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті за наявності письмової вимоги позичальника.

Відповідно до пункту 1.4 кредитного договору процентна ставка за користування коштами кредиту: 1,71 (один цілих 71 сота) % в день (615,60 % річних) стандартна процентна ставка. Тип процентної ставки фіксована.

Згідно підпункту 1.4.1 пункту 1.4 кредитного договору сторони вирішили, що нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою здійснюється з 1 (першого) дня тримання кредиту, але не більше ніж до 90 (дев`яностого) дня прострочення і застосовується відповідно до умов пункту 6.3 договору.

Згідно підпункту 1.4.2 пункту 1.4 кредитного договору позичальник розуміє та надає згоду товариству, що використання стандартної процентної ставки відповідно до підпунктів 1.4.1-1.4.2 договору є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов договору і застосовується відповідно до пункту 6.3 договору.

Відповідно до пункту 1.9 кредитного договору строк дії цього договору визначається з урахуванням того, що цей договір набирає юридичної сили з дати його підписання обома сторонами та діє відповідно до умов цього договору, а в частині виконання прийнятих зобов`язань до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором і припиняється шляхом їх повного виконання, але в будь-якому разі, не більше 90-та календарних днів наступних за днем повернення кредиту (з урахуванням всіх пролонгацій).

Отже, пролонгація строку кредитування за договором № 00-2298395 від 04 січня 2021 року погоджена сторонами, відбулась на підставі умов договору та вимог законодавства.

А тому нарахування відсотків за кредитним договором здійснювалося кредитором в межах строку, узгодженого сторонами, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Фактично доводи, викладені в апеляційні скарзі, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судові рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення в оскаржуваній частині без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись статтями 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 21 травня 2024 року.

Судді: