ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 березня 2024 року

м. Харків

справа № 645/4104/21

провадження № 22-ц/818/1048/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Харківська міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2023 року, постановлене під головуванням судді Ульяніч І.В., -

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2023 року позов задоволено. Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з серпня 2003 року по час відкриття спадщини на день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 33,1 кв.м.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що позивачем не доведено факту родинного зв`язку між ним та ОСОБА_2 . Крім того, не надано доказів на підтвердження факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю; не доведено доказами реальності сімейних відносин, наявності спільного бюджету з померлим, участі у спільних витратах на утримання житла, надання взаємної допомоги, домовленостей про порядок користування житловим приміщенням. Суд першої інстанції при вирішенні питання про встановлення факту проживання однією сім`єю не вірно надав оцінку наявним в матеріалах справи доказам, суд не врахував, що подані позивачем докази свідчать про певний період піклування, а не про факт постійного проживання зі спадкодавцем. Недоведеність проживання позивача із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років виключає ОСОБА_1 з числа осіб, які наділені правом на спадкування як спадкоємці четвертої черги за законом, оскільки відсутній факт проживання однією сім`єю, який в силу п. 21 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» має бути доведений.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності того, що на час відкриття спадщини (ІНФОРМАЦІЯ_7) спадкоємець четвертої черги за законом - позивач ОСОБА_1 постійно проживав зі спадкодавцем - ОСОБА_2 , то відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, він є таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України (6 місяців з дня з часу відкриття спадщини) не заявив про відмову від неї та враховуючи відсутність даних про наявність у померлого ОСОБА_2 інших спадкоємців за законом, які б прийняли спадщину, суд визнав за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до положень ст.1264 ЦК України.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету ХМР від 27.02.2007 року за реєстраційним №8-07-289331, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 33,1 кв.м. (а.с.38).

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.30).

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщина складалась з 1/2 частини однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 17,2 кв.м, загальною площею 33,1 кв.м., що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за Законом від 12.07.2014 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.39, 246).

З Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.73)

Дата реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 - 29.07.2014 року, що підтверджується довідкою КП «Жилкомсервіс» та копією паспорта позивача (а.с.25,173).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На підтвердження факту проживання однією сім`єю позивача з померлим ОСОБА_2 , окрім спільної адреси місця реєстрації та спільного постійного проживання на день смерті ОСОБА_2 надав суду першої інстанції наступні документи: фотокартки із сімейного архіву; копії квитанцій; копію медичної картки на ім`я позивача, виписки з медичної картки за 2012, 2014, 2015, 2017,2018 роки; висновок експерта №1741-с відносно позивача; договір купівлі-продажу товарів та договір поставки за 2007 про замовлення позивачем та встановлення вхідних дверей та вікон у спірній квартирі; замовлення в 2009 році позивачем опломбування лічильників в квартирі, копію вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.07.2013 року(а.с.42-68).

Відповідно до договору-замовлення від 29.12.2018 року ОСОБА_1 займався похованням ОСОБА_2 , даний факт підтверджується: актом на ритуальні послуги та предмети ритуального призначення; меню до поминального обіду та товарним чеком №160 від 29.12.2018 року.

З показів свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , наданих в суді першої інстанції вбачається, що ОСОБА_1 дійсно проживав в квартирі АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; допомагав доглядати ОСОБА_3 , коли та захворіла; після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 позивач займався їх похованням.

З повідомлення Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 16.02.2022 року за №604/0/50-22, вбачається, що згідно з відомостями Реєстру територіальної громади м. Харкова 01.08.2019 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знято з реєстрації за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з надходженням свідоцтва про смерть (а.с.196).

Із спадкової справи №47/2019 вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 19.01.2019 року була відкрита спадкова справа про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про спадщину на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала померлому- ОСОБА_2 .

Даних про звернення інших осіб із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , або про відмову від спадщини - матеріали спадкової справи №47/2019 не містять.

Відповідно до повідомлення східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.04.2023 року вбачається, що проведеною перевіркою облікових даних органів державної реєстрації актів цивільного стану та за даними розширеного пошуку системи Державний реєстр актів цивільного стану громадян по Харківській області, актових записів про шлюб відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виявлено (а.с.228).

Із повідомлення східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17.05.2023 року вбачається, що проведеною перевіркою за даними розширеного пошуку системи Державний реєстр актів цивільного стану громадян по Донецькій, Луганській, Полтавській, Сумській, Харківській та Чернігівських областях, актового запису про народження дітей, батьком яких зазначений ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виявлено (а.с.243).

Відповідно до повідомлення центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 04.07.2023 року повідомляє про відсутність в архівах відділів державної реєстрації актів цивільного стану м.Києва, Вінницької, Житомирської, Київської, Хмельницької та Черкаської областей Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актових записів про шлюб та народження дітей, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про шлюб ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.282).

Відповідно до повідомлення східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.07.2023 року вбачається, що проведеною перевіркою облікових даних органів державної реєстрації актів цивільного стану громадян по Донецькій, Луганській, Полтавській, Сумській, Харківській та Чернігівських областях, актового запису про народження дітей, батьком яких зазначений ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлено (а.с.302).

Відповідно до повідомлення Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 20.07.2023 року встановлено, що проведеною перевіркою по поточній та поновленій державній реєстрації актових записів про шлюб, народження дітей з часу досягнення особою шлюбного віку по ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та про шлюб з часу досягнення особою шлюбного віку по 28.06.2023 року стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в архівах відділів державної реєстрації актів цивільного стану та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян Дніпропетровської, Запорізької, Кіровоградської, Миколаївської, Одеської та Херсонської областей Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не виявлено. Перевірка проведена у тому числі за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян по Автономній Республіки Крим та м.Севастополю, за результатами якої вищевказаних актових записів не виявлено (а.с.308).

Постановою державного нотаріуса відокремленого підрозділу Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Синельникова І.П. 06.07.2019 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи № 47/2019, заведеної після померлого ОСОБА_2 , відсутні документи, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем, в зв`язку з чим відсутні правові підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.262).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на те, що у травні 2002 року він приїхав до м. Харкова для вступу на заочну форму навчання Харківського національного університету внутрішніх справ. Під час підготовки до іспитів він захворів та за час лікування познайомився з ОСОБА_3 , 1946 року народження, та її сином - ОСОБА_2 , 1982 року народження. Після успішного складання іспитів та вступу до ХНУВС, де позивач навчався з 05.08.2002 року по 15.12.2007 року, ОСОБА_3 допомогла йому при працевлаштуванні на роботу в АТ «Будівельний торговий дім» охоронником. Зважаючи на стан здоров`я позивача та теплі стосунки, які склалися між позивачем та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , останні за спільною згодою запропонували позивачу жити разом в їх квартирі за адресою АДРЕСА_2 , з чим позивач погодився. Приблизно з серпня 2003 року ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та позивач проживали спільно однією сім`єю - вони вели спільне господарство, за спільні кошти придбавали продукти харчування, купували меблі та різноманітну побутову техніку, робили поточний та капітальний ремонт, зокрема, заміну вхідних дверей, вікон у всій квартирі, установлювали необхідні лічильники для обліку води тощо. Всі свята та відпустки вони проводили разом. У грудні 2006 року ОСОБА_3 тяжко захворіла. Після цього вона наполегливо просила позивача та свого сина ОСОБА_2 підготувати необхідні документи для приватизації квартири, в якій проживала їхня сім`я, за адресою АДРЕСА_2 . 27.02.2007 року за реєстраційним № 8-07-289331 квартира АДРЕСА_3 була приватизована та було отримане свідоцтво про право власності на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . В подальшому вони неодноразово пропонували позивачу зареєструвати своє місце проживання в квартирі, де вони проживали, але позивач не хотів обтяжувати їх якимись юридичними зобов`язаннями, тому відмовився. Статки сім`ї були не дуже високі, а реєстрація місця проживання позивача потягла б за собою додаткові витрати на оплату комунальних послуг. ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_3 . Позивач разом із ОСОБА_6 організовували поховання. ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину лише 12.07.2014 року. 29.07.2014 року місце проживання позивача було офіційно зареєстроване за адресою АДРЕСА_2 . У травні 2012 року стався напад на ОСОБА_6 і позивача у під`їзді за їхнім місцем проживання. Внаслідок побиття ОСОБА_6 отримав численні пошкодження та забої м`яких тканин, пошкодження внутрішніх органів, струс мозку, позивач отримав інвалідність 3 групи змушений постійно користуватися слуховими апаратами. Але загальний стан здоров`я ОСОБА_6 різко погіршився - внаслідок пошкодження внутрішніх органів ОСОБА_6 постійно потребував на лікування та реабілітації, що потребувало багато часу і коштів. Так як позивач був єдиною рідною для нього людиною, позивач доглядав за ним, підтримував. Внаслідок вчинення відносно ОСОБА_6 і позивача кримінального правопорушення було почате досудове розслідування, згодом був винесений обвинувальний вирок відносно особи, яка завдала тілесні ушкодження. При цьому, впродовж всього часу повістки про виклик на його ім`я направлялися на адресу АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_2 . Після його смерті позивач організовував поховання ОСОБА_6 . Вказує, що він проживає у квартирі АДРЕСА_1 з серпня 2003 року у по теперішній час. У встановлений законом строк - 19.01.2019 року, позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Постановою від 06.07.2019 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. В обґрунтування відмови нотаріусом було зазначено, що позивач не надав будь-яких доказів на підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем - ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з зазначеним позовом.

Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету ХМР від 27.02.2007 року за реєстраційним №8-07-289331, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 33,1 кв.м. (а.с.38).

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.30)

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , є її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщина складається з 1/2 частини однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 17,2 кв.м, загальною площею 33,1 кв.м., що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за Законом від 12.07.2014 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.39, 246).

З Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.73)

Дата реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 - 29.07.2014 рік, відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» (а.с.173).

Також позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, суду надані: фотокартки із сімейного архіву; копії квитанцій; копія медичної картки на ім`я позивача; виписка з медичної картки за 2012, 2014, 2015, 2017,2018 роки; висновок експерта №1741-с відносно позивача; договори купівлі-продажу товарів та договір поставки за 2007 року про замовлення позивачем та встановлення вхідних дверей та вікон у спірній квартирі; замовлення в 2009 році позивачем опломбування лічильників в квартирі, копія вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.07.2013 року.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що належних доказів того, що ОСОБА_1 понад п`ять років проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з чим має право на спадкування після його смерті, - позивачем суду не надано.

За приписами частини другої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статей 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

З вимог ст. 1264 ЦК України вбачається, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог щодо встановлення факту проживання позивача однією сім`єю зі спадкодавцем понад п`ять років, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, залишивши поза увагою, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , однією сім`єю, тобто наявність сім`ї, у період з 2003 року, як то встановив суд до моменту смерті спадкодавця матеріали справи не містять.

Надані ОСОБА_1 письмові докази та покази свідків свідчать лише про факт проживання позивача із спадкодавцем у спірній квартирі. Проте не підтверджують, що стосунки , що склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були притаманні сім`ї.

Дата реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 - 29.07.2014 року, відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс». Надані позивачем письмові докази, на яких суд першої інстанції ґрунтував свої висновки, не є належними та достатніми доказами наявності у них сім`ї в розумінні статті 3 СК України. Наявність у позивача документів, пов`язаних із смертю та захороненням не можуть бути взятими до уваги, оскільки це не підтверджує факт перебування позивача у сімейних відносинах із спадкодавцем, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків з померлим.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності сім`ї із ОСОБА_2 , ведення спільного бюджету, господарства та побуту, а також спільної праці з 2003 року по день смерті спадкодавця ІНФОРМАЦІЯ_3, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та визнання права власності на квартиру у порядку спадкування.

Сам факт реєстрації позивача за однією адресою зі спадкодавцем не є достатнім доказом для встановлення факту проживання однією сім`єю.

Висновок суду про задоволення позовних вимог не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про відмову у задоволенні позову.

Що стосується судових витрат, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи убачається, що при звернені до суду підлягав сплаті судовий збір у розмірі 2 448,24 грн (908,00 грн(вимога немайнового характеру) +1 540,24 грн(1% від 154 024,00грн( ціни вартості майна(квартири). З урахуванням того, що позовні вимоги судом першої інстанції задоволені, при подачі апеляційної скарги сплаті підлягав судовий збір у розмірі 3 672,36 грн (908,00 грн+1 540,24 грн) х 150%).

Разом з тим при подачі апеляційної скарги Харківська міська рада сплатила судовий збір у розмірі 18 387,00 грн (а.с.58 т.2). Натомість сплаті підлягав судовий збір у розмірі 3 672,36 грн.

Таким чином при подачі апеляційної скарги Харківською міською радою було надмірно сплачено 14 714,64 грн судового збору (18 387,00 грн - 3 672,36 грн).

Згідно п.1 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається особі, яка її сплатила за клопотанням особи, яка його сплатила, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин, судова колегія вважає, що наявні підстави для повернення відповідачу з Державного бюджету України судового збору у розмірі 14 714,64 грн, який надмірно сплачений Харківською міською радою при поданні апеляційної скарги за платіжним дорученням №11 від 11 січня 2024 року (а.с.58 т.2).

Згідно ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Порядок повернення судового збору врегульовано наказом Мінфіну «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів» від 03.09.2013 № 787.

Пунктом 5 вказаного Порядку зокрема передбачено, що повернення судового збору (крім помилково зарахованого) здійснюється за ухвалою суду, яка набрала законної сили, оригінал або належним чином засвідчена копія якої подається платником до органу Казначейства разом із його заявою про повернення сплаченого судового збору та оригіналом або копією (у тому числі електронною копією) розрахункового документа, що підтверджує його сплату (у разі якщо його оригінал знаходиться в матеріалах справи).

Крім того наявні підстави для стягнення з позивача судового збору, який апелянт сплатив при подачі апеляційної скарги, а саме: на користь Харківської міської ради з позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3 672,36 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14 грудня 2023 року - скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради судовий збір у розмірі 3 672,36 грн 00 коп.

Повернути Харківській міській раді надмірно сплачений судовий збір при подачі апеляційної скарги у розмірі 14 714,64 грн згідно з оригіналом квитанції про сплату судового збору №11 від 11 січня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 07.03.2024 року.