Справа № 361/1172/24
Провадження № 2-о/361/133/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.24

30.04.2024 р. м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої судді - Писанець Н.В.,

при секретарі Перканюк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Броварського міськрайонного суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду України у Київській області, приватне акціонерне товариство «Трикотажна фабрика «Роза» про встановлення факту належності документу,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник у лютому 2024 року звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт належності їй індивідуального ідентифікаційного номеру.

Заява мотивована тим, що відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» у визначений законом час, заявник досягне віку для отримання трудової пенсії, тому розпочала підготовку документів, що підтверджують її трудовий та страховий стаж для подачі до Пенсійного фонду з метою отримання пенсії за віком в подальшому.

При вивченні зібраних документів на підтвердження страхового стажу виявилось, що в період її роботи в ПрАТ « Трикотажна фабрика «Роза» з 1999 року по 2004 рік - виявлено невідповідність реєстраційного номера облікової картки платника податків, наявного в річному звіті, що подавався ПрАТ « Трикотажна фабрика «Роза» до державного реєстру застрахованих осіб за 1999-2004рр., наявного в звіті ) з дійсним РНОКПП ( НОМЕР_1 ).

Зазначені обставини обумовлені наявними у заявника двома дійсними на період 1999-2004р.р. РНОКПП та ІНН, оскільки у 1994 році заявнику ОСОБА_1 , як й усім працюючим на ПрАТ « Трикотажна фабрика «Роза» податковою службою було присвоєно ІНН , який і зазначався в усіх відомостях на підприємстві до 2020 року. Крім того, заявником ОСОБА_1 , у 1999 році, у Державній податковій адміністрації, було отримано довідку про присвоєння ІНН - - у паперовому вигляді, інформацію про який нею було невчасно подано ПрАТ « Трикотажна фабрика «Роза».

Зважаючи на те, що дійсний РНОКПП заявника з 1999 року є НОМЕР_1 , то період роботи в ПрАТ « Трикотажна фабрика «Роза» з 1999 року по 2004 рік не може бути зарахованим в її страховий стаж, індивідуальні відомості не містять доказів, що належать ОСОБА_1 .

У зв`язку із вище зазначеним, заявник звернулась до суду з даною заявою про встановлення факту належності документів.

Ухвалою суду від 26.02.2024 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено судове засідання.

Заявник в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представники заінтересованої особи в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, щодо задоволення заяви поклались на думку суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За доводами заявника ОСОБА_1 , у 1994 році їй було присвоєно ІНН , який і зазначався в усіх відомостях на підприємстві до 2020 року. Потім, з 03.11.1999р. в ДРФО з`явився новий ІНН , проте зазначені дані не були вчасно надані підприємству.

Доказами того, що зазначені індивідуальні відомості про застраховану особу належать ОСОБА_1 , надані заявником, є:

- відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення застрахованим особам) за 2 квартал 2011 року, подані ПрАТ «Трикотажна фабрика «Роза», у якому у графі 07 зазначені обидва РНОКПП НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , із позначкою про належність ОСОБА_1 (а.с.47);

- трудова книжка ОСОБА_1 серія НОМЕР_3 від 25.08.1980р. із записом про прийняття її на посаду швачки КТФ «Роза» від 01.04.1999р., яке на підставі рішення загальних зборів та наказу №30 від 07.12.2017р. було перейменовано на приватне акціонерне товариство «Трикотажна фабріка «Роза» (а.с.12-13;16);

Інші долучені заявником письмові докази підтверджують наявність у неї трудового стажу, та ці факти не є предметом встановлення у судовому засіданні. Тому, за вивченими доказами, підлягає встановленню лише факт використання Приватним акціонерним товариством «Трикотажна фабрика «Роза», станом на другий квартал 2011 року, для нарахування заробітної плати ОСОБА_1 , двох РНОКПП НОМЕР_1 та НОМЕР_2 однак, вказаний факт також не є предметом встановлення у судовому засіданні.

Частина 1 ст. 293 ЦПК України передбачає, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що відповідно до ст.255,271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто він них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно з п.12 вказаної Постанови Пленуму при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. На підставі п. 6 ст.273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України від 01.01.2012, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

Згідно статті 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Отже, суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження, і такі факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що аналіз наданих на дослідження матеріалів, не дає можливості задовольнити направлену заяву та встановити факт поза розумним сумнівом, що має для заявника юридичне значення без шкоди правам та інтересам інших осіб. Суд підкреслює, що дана справа окремого провадження дає більше повноважень суду для отримання матеріалів за власною ініціативою. Однак, суд не має перебирати на себе весь тягар доказування та відшукування доказів необхідних для підтвердження одних фактів та спростування інших. Ініціатива має залишатись за автором звернення.

Наразі, точно не відомо коли й ким видавався ОСОБА_1 ІНН , відсутні будь-які належні та допустимі докази використання цього ІНН у період, зазначений заявником з 1999р. по 2004 р., вимог щодо забезпечення цих доказів та їх витребування до суду не надходило.

Процесуальний закон зобов`язує учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази, не приховувати докази (п. п. 2, 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України), чого, на переконання суду, заявник не дотримувався.

Враховуючи наведене, вимоги заяви ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.5,6,10,263-265,315-319 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду України у Київській області, приватне акціонерне товариство «Трикотажна фабрика «Роза» про встановлення факту належності документу залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Н.В.Писанець