Справа № 729/2699/23
2/729/105/24 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( заочне)

16 травня 2024 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі :

судді Кузюри В.О.

за участі секретаря Ященко Л.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до Бобровицького районного суду Чернігівської області із зазначеною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11.03.2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Експобанк» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк») та ОСОБА_1 укладено договір кредиту і в той же день укладено договір поруки для забезпечення кредитного договору з ОСОБА_2 .

Відповідно до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 06.03.2018р., укладеного між ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» (попередня назва ВАТ «Комерційний банк «Експобанк») та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», право вимоги за договором кредиту від 11.03.2008 р., первісний кредитор відступив на користь ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп» разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

Згідно договору відступлення ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» як новий кредитор набув право вимоги до до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо заборгованості за кредитним договором , а саме щодо отримання загальної суми заборгованості, яка включає суму основного боргу, проценти , нараховані на суму боргу, штрафні санкції на дату набрання чинності рішенням , а також право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу за договором кредиту та договором поруки з дати набрання чинності. Викладені обставини встановлені ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 25.06.2018 року по справі № 729/269/14.

В зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, первісний кредитор звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 28.0.2014 р. по справі № 729/269/14 позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» суму заборгованості за договором кредиту і забезпечення 11.03.2008 року в розмірі 830 646 грн. 54 коп. та судовий збір в розмірі 3654,00 грн. Позивачу було видано виконавчі документи про стягнення з відповідачів заборгованості

Загальна сума заборгованості за рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 28.05..2014р. по справі № 729/269/14 830 646 грн. 54 коп. Позивач розраховує відсоток річних та інфляційні нарахування в межах періоду загального строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України з 04.12.2020 р. по 04.12.2023 р.

Враховуючи положення ст.625 ЦК України, розмір грошового зобов`язання відповідача за час прострочення виконання рішення суду складає: 74821 грн.24 коп. 3% річних та 381 473 грн. 79 коп.інфляційних нарахувань, а всього 456 295 грн 03 коп., які позивач просить стягнути з відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився , в позовній заяві вказали , що просять розгляд проводити в відсутність представника.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися , про час та місце розгляду повідомлені належним чином , заяв про відкладення розгляду, розгляд в їх відсутність, відзиву на позов не подавали, тому суд ухвалив розгляд проводити в порядку заочного провадження.

Розглянувши позовну заяву , дослідивши письмові докази , суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.03.2008 р. між ВАТ «Комерційний банк Експобанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір кредиту і в той же день між ВАТ «Комерційний банк Експобанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки.

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 28.05..2014р. по справі № 729/269/14 позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» суму заборгованості за договором кредиту і забезпечення 11.03.2008 року в розмірі 830 646 грн. 54 коп. та судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 25.06.2018 р. заяву ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження по справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження - кредитора Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Експобанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» по рішенню Бобровицького районного суду Чернігівської області від 28.05..2014р. по справі № 729/269/14 про стягнення заборгованості.

Отже, з досліджених судом матеріалів справи встановлено, що на підставі рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 28.05..2014р. по справі № 729/269/14 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникло зобов`язання перед ПАТ «Комерційний банк «Експобанк», а в подальшому після заміни сторони у виконавчому листі, перед ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» сплатити грошові кошти.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За правилами ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

У пункті 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зазначено, що: "у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань".

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постанові Верховного Суду від 06.08.2018р. по справі №361/7939/2015ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц зроблено висновок, що внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

З огляду на викладені висновки Верховного Суду, які відповідно ч.4 ст.263 ЦПК України враховуються судом щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати від відповідача застосування наслідків порушення виконання рішення у вигляді сплати штрафних санкцій, передбачених статтею 625 ЦК України.

Судом встановлено, що вищевказане рішення суду відповідачі не виконали, заборгованість не виплатили, протилежного останніми жодним доказом спростовано не було.

Згідно статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 260, 261 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Аналогічні висновки містяться в Постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 16.11.2018 у справі № 918/117/18, від 30.01.2019 у справах № 905/2324/17, № 922/175/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18.

В свою чергу, щодо строків позовної давності при застосуванні ст.625 ЦК України, висловилась Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.11.2019р. у справі №127/15672/16-ц, зокрема: «Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).».

Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У частині другій статті 625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такий правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції.

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Таким чином, при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

Позивач зазначає, що прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем порушує його майнові права та інтереси, а тому з відповідача на його користь підлягає стягненню три проценти річних від простроченої суми боргу за період з 04.12.2020 р. по 04.12.2023р.

Враховуючи, що відповідачем не виконується рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 28.05..2014р. по справі № 729/269/14, яким вже була захищена вимога кредитора, позивач не позбавлений права на отримання передбачених ч.2 ст.625 ЦК України сум за невиконання відповідачем судового рішення, яке набрало законної сили, суд погоджується з розрахунком наданим позивачем та вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 3 відсотків у розмірі 74821 грн. 24 коп. підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Позивач зазначає, що у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання з відповідача на його користь підлягає сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції в межах періоду загального строку позовної давності з 04.12.2020р. по 04.12.2023р.

Перевіривши правильність розрахунку інфляційних втрат, наведеного позивачем, суд погоджується з розрахунком, який відповідає вимогам закону, а тому вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь інфляційних втрат у сумі 381 473 грн. 79 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення 3 відсотків річних та інфляційних втрат знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст..263-265,280-284 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» інфляційні витрати за час прострочення грошового зобов`язання за період з 04.12.2020 р. по 04.12.2023р. у розмірі 381 473 грн 79коп., 3% річних у розмірі 74 821 грн. 24 коп., а всього 456 295 грн. 03 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» судовий збір в розмірі 6844 грн. 44 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом , який його ухвалив за письмовою заявою відповідачів, яка подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач:

товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», місцезнаходження: 49089, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, буд. 2, офіс 205, код ЄДРПОУ 40696815;

Відповідачі :

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Суддя :