Номер провадження 2/243/1778/2024
Номер справи 243/3657/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Агеєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кобець О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 17 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який було зареєстровано Виконкомом Мезенівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис №02. У цьому шлюбі у них народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю. Їх сім`я розпалася, вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, вона з дитиною проживають окремо від чоловіка. Просить суд, шлюб зареєстрований 17 лютого 2013 року Виконкомом Мезенівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис №02, між ними розірвати та визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 разом з нею.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Дон В.О. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, на вказану адвокатом Дон В.О. електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Сулига С.О. до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, а також просив суд залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу з тих підстав, що з 2014 року ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 проживають у Фінляндії в м. Еспоо.

17.07.2023 ОСОБА_2 подано заяву про розірвання шлюбу та визначення місяця проживання дитити з ним в Фінляндії в м. Еспоо, яка була зареєстрована 06.07.2023 відповідно до листа Районного суду Лянсі-Ууусімаа про початок процесу розлучення від 10.08.2023.

Відповідно до місцевого законодавства сторонам надається шестимісячний обов`язковий строк на примирення, після якого заявник повинен підтвердити свій намір розлучатися.

02.05.2024 ОСОБА_2 підтвердив намір розлучатися, після чого суд розпочав провадження №НР750/2023/2894.

Зазначає, що на даний час службою у справі дітей країни Фінляндія дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучений з сім`ї матері та батька, оскільки вони не прийшли до згоди з ким проживатиме дитина, та на даний час вирішується спір щодо визначення місця проживання у країні Фінляндії .

Позивач знаючи, про розгляд справи у Фінляндії, а також перебуваючи з відповідачем у спорі щодо визначення місця проживання дитини, подала до Слов`янського міськрайонного суду позов зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет в з тих самих підстав, що є підставою, відповідно до п.4 ч.1 ст. 257 ЦПК України, залишити позовні вимоги ОСОБА_2 без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналогічні положення містить також ч. 5 ст. 223 ЦПК України.

Так, в судові засідання, призначені на 09 годину 30 хвилин 05 листопада 2024 року та 08 годину 40 хвилин 03 грудня 2024 року, позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Дон В.О. не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та спосіб слухання справи, шляхом направлення судової повістки - виклику на електронну адресу адвоката Дон В.О. ІНФОРМАЦІЯ_2 ., яку ним вказано у його заявах та з якої він надсилав заяви.

Якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом.

Таку позицію висловив Верховний Суд у справі 759/14068/19, постанова від 30 листопада 2022 року.

Таким чином, суд приходить до переконання про належне повідомлення позивача по справі та її представника.

Крім того, позивач ОСОБА_1 проживає в країні Фінляндія в м. Еспоо, тому суд позбавлений можливості надіслати їй судовий виклик за адресою її проживання.

Таким чином, суд зазначає, що для виклику позивача, судом були здійсненні заходи спрямовані на своєчасне та належне повідомлення ОСОБА_1 та її адвоката Дон В.О. про виклик в судові засідання стосовно розгляду її позовної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У випадку повторної неявки позивача до суду, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Для застосування зазначених наслідків неявки позивача в судове засідання правове значення має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Зазначений висновок міститься в постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц.

Законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18.

ЄСПЛ в рішенні від 07.07.1989 року в справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 в справі № 310/12817/13 процесуальний закон не вказує на необхідності врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Також, відповідно до позиції Верховного Суду, яка зазначена у постанові від 12.08.2022 в справі № 686/32906/19, законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, правове значення у цьому випадку має належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у справі № 756/16448/18 (провадження № 61-16720св20), від 20 червня 2022 року у справі № 607/2015/17 (провадження № 61-19391св21).

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного суду від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований ст.55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади. Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц.

Нез`явлення в судове засідання позивача та її представника перешкоджає вирішенню спору, оскільки позбавляє суд можливості встановити всі обставини справи, необхідні для вирішення спору.

Суд з врахуванням викладеного, приймаючи до уваги те, що належним чином повідомлений позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Дон В.О. про дату, час та спосіб розгляду справи в призначених судових засіданнях 25.11.2024 та 03.12.2024 участі не приймали, та не надали заяви про відкладення розгляду справи, суд доходить висновку про те, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Частиною 2 статті 257 ЦПК України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Отже, за обставин цієї справи право позивача на доступ до правосуддя буде забезпеченим саме шляхом повторного подання до суду відповідної позовної заяви.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що одним із принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи, що передбачено п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, тому учасникам судового розгляду слід належним чином виконувати усі свої процесуальні обов`язки для забезпечення реалізації вказаного принципу.

З врахуванням викладеного, суд приходить висновку про те, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись п.5 ч.1 ст.257, ст.ст. 133, 200, 259, 260 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без розгляду.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі 03.12.2024.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області О.В. Агеєва