ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Доброславського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

- за апеляційною скаргою Доброславського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса),

на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

08.01.2024 адвокат Гареєв Є.Ш., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з вказаною скаргою, яку мотивував тим, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2013 року було стягнуто з ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 242 761,07 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

04.03.2019 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом від № 202/30949/13-Ц виданим Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 20 грудня 2013 року про стягнення із ОСОБА_1 грошової суми 242 761,07 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Боржник ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження не отримував та про існування цього рішення суду не знав.

У листопаді 2023 року у Боржника було арештовано пенсійний рахунок.

З метою з`ясування детальних причин він звернувся до фахівця.

Представник Боржника, звернувся до Доброславського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою від 24.12.2023 року про ознайомлення із матеріли виконавчого провадження та видачу постанови про відкриття виконавчого провадження та копію виконавчого листа.

Листом начальника Доброславського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімової Анастасії від 26.12.2023 року було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження та надано можливість ознайомитися із матеріалами виконавчого провадження. Згідно конверту, вищезазначений лист було відправлено на адресу представника 29.12.2023 року. Це був простий лист, тому надати трекінг поштового відправлення неможливо. Однак, повідомляємо суд, що лист був отриманий 05.01.2024 року. Таким чином, ОСОБА_1 має 10 днів на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки, він не отримував її.

У надісланій постанові було зазначено ідентифікатор доступу до виконавчого провадження через Автоматизовану систему виконавчого провадження, що дало змогу представнику ознайомитись із виконавчим листом, на підставі якого було відкрите спірне виконавче провадження. Ознайомившись із виконавчим листом було встановлено, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа встановлений до 30.09.2014 року.

Окрім цього, у виконавчому листі є дві записи, а саме запис від 15.06.2015 року про завершення виконавчого провадження на підставі пункту 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», та запис від 01.06.2017 року, який важко точно зрозуміти, але можна передбачити, що мається на увазі повернення виконавчого листа на підставі ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Також представником зроблений витяг з Автоматизованої системи виконавчого провадження за прізвищем ім`ям та по-батькові Боржника. З витягу вбачається, що 23.08.2016 року було відкрито виконавче провадження № АСВП: 52018604, Стягувач ПАТ КБ «Приватбанк». Оскільки інших виконавчих проваджень із цим Стягувачем не існувало до 2019 року, то очевидно можна зробити висновок, що 23.08.2016 року було відкрито виконавче провадження саме за виконавчим листом №202/30949/13-ц, виданим Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 20 грудня 2013 року, про стягнення із ОСОБА_1 грошової суми 242 761,07 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», а 01.06.2017 року це виконавче провадження було припинене.

Також зазначив, що згідно виконавчого листа від 20.12.2013 року, зазначено, що виконавче провадження було завершено 15.06.2015 року.

Отже вважає, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився 15 червня 2016 року. У зв`язку з чим, за відсутності судового рішення про поновлення стягувачу такого строку, державним виконавцем безпідставно відкрито виконавче провадження від 04.03.2019 року №58524698 за виконавчим листом №202/30949/13-Ц, виданим Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 20 грудня 2013 року. Також, безпідставно було відкрито виконавче провадження від 23.08.2016 року № АСВП: 52018604, Стягувач ПАТ КБ «Приватбанк».

Враховуючи викладене просив суд визнати незаконними дії державного виконавця Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Карагенової Катерини Іванівни від 04.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження №58524698 за виконавчим листом № 202/30949/13-Ц, виданий Індустріальним районним судом 20 грудня 2013 року, про стягнення із ОСОБА_1 грошової суми 242 761,07 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»; скасувати постанову державного виконавця Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Карагенової Катерини Іванівни від 04.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58524698 за виконавчим листом №202/30949/13-Ц, виданий Індустріальним районним судом 20 грудня 2013 року, про стягнення із ОСОБА_1 грошової суми 242 761,07 грн. на користь ПАТ КБ «Приват Банк»; визнати незаконними дії Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо відкриття 23.08.2016 року виконавчого провадження №АСВП:52018604, Стягувач ПАТ КБ «Приватбанк», Боржник - ОСОБА_1 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2024 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірними дії Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо відкриття 23.08.2016 року виконавчого провадження №АСВП:52018604, Стягувач ПАТ КБ «Приватбанк», Боржник - ОСОБА_1 .

Визнано неправомірними дії державного виконавця Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Карагенової Катерини Іванівни від 04.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження №58524698 за виконавчим листом № 202/30949/13-Ц, виданий Індустріальним районним судом 20 грудня 2013 року, про стягнення із ОСОБА_1 грошової суми 242 761,07 грн. на користь ПАТ КБ «Приват Банк».

Скасовано постанову державного виконавця Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Карагенової Катерини Іванівни від 04.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58524698 за виконавчим листом №202/30949/13-Ц, виданий Індустріальним районним судом 20 грудня 2013 року, про стягнення із ОСОБА_1 грошової суми 242 761,07 грн. на користь ПАТ КБ «Приват Банк».

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

25.03.2024 року від Доброславського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла апеляційна скарга в якій ставиться питання про скасування ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2024 року та винесення нового рішення про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 .

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що твердження боржника про те, що про відкриття виконавчого провадження йому стало відомо лише 05.01.2024 року є хибним та таким, що не відповідає дійсності. Враховуючи викладене, вважає, що строки на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження пропущено, а отже скарга не підлягає розгляду. Стосовно викладених в Ухвалі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська висновків відносно того, що державним виконавцем було порушено строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, варто наголосити, що судом не було досліджено коли стягувач отримав Постанову про повернення виконавчого документу та виконавчий документ.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд, задовольнити апеляційну скаргу Доброславського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), скасувати ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2024 року та винести нове рішення про залишення скарги без задоволення.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Гареєва Є.Ш. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначається про безпідставність апеляційної скарги та необхідності залишення її без задоволення.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Від Доброславського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без представника відділу.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Гареєва Є.Ш. надійшов відзив на апеляційну скаргу, к якому міститься клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Інші сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.159-164), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши осіб, що з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

З матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що 20.12.2013 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська виданий виконавчий лист по справі №202/30949/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 240 258 грн. 49 коп. Строк пред`явлення до виконання 30.09.2014.

24.02.2014 вказаний виконавчий лист вперше надійшов до Лиманського районного ВДВС ГУТЮ в Одеській області та того ж дня було відкрите виконавче провадження №42211572, яке 15.06.2015 завершено у зв`язку з повернення виконавчого документу стягувачові (п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» № №606-XIV (в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин). Вказані обставини підтверджуються даними спецрозділу ВП.

У зв`язку з закінченням строків зберігання матеріали виконавчого провадження 42211572 знищені.

23.08.2016 виконавчий лист вдруге надійшов до Лиманського районного ВДВС ГУТЮ в Одеській області та того ж дня було відкрите виконавче провадження №52018604, яке відповідно до відмітки на виконавчому листі, 01.06.2017 завершено у зв`язку з повернення виконавчого документу стягувачові (ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» №№1404-VIII в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин).

У зв`язку з закінченням строків зберігання матеріали виконавчого провадження 52018604 знищені.

04.03.2019 виконавчий лист втретє надійшов до Лиманського районного ВДВС ГУТЮ в Одеській області та того ж дня було відкрите виконавче провадження 58524698, яке на цей час перебуває в провадженні державного виконавця Доброславського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса).

Предметом даної скарги, окрім іншого, є визнання незаконними дій державного виконавця щодо відкриття 23.08.2016 року виконавчого провадження 52018604.

Державним виконавцем не надано суду доказів того, що ОСОБА_1 знав або повинен був знати про відкриття 23.08.2016 виконавчого провадження. При цьому суд зазначає, що виконавче провадження завершено без фактичного виконання 01.06.2017, а його матеріали знищені, що позбавляє суд можливості перевірити виконання державним виконавцем вимог ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» №606-XIV (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), а саме факт направлення ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про повернення виконавчого документу.

Крім того, предметом скарги є дії державного виконавця, які були вчинені 04.03.2019 та полягають у відкритті виконавчого провадження 58524698, а також сама постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2019.

Матеріали виконавчого провадження 58524698 не містять доказів того, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2019 разом з супровідним листом була надіслана в порядку ч.1 ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, яка передбачає, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Крім того, матеріали виконавчого провадження не містять жодного поштового документу, який би поза розумним сумнівом доводив факт направлення ОСОБА_1 будь-якої постанови державного виконавця у виконавчому провадженні.

Отже, під час судового розгляду скарги знайшли своє підтвердження доводи скаржника про те, що державним виконавцем постанови про відкриття виконавчих проваджень від 23.08.2016 та від 04.03.2019, як і будь-які інші постанови у провадженні, не були надіслані йому, а відтак суд вважає доведеним те, що про відкриття виконавчих проваджень 23.08.2016 та 04.03.2019 ОСОБА_1 дізнався лише після отримання листа від Доброславського ВДВС, який відповідно до поштового штемпеля на конверті прийнятий поштовим відділенням 29.12.2023 та отриманий представником ОСОБА_1 05.01.2024.

При цьому суд відхиляє доводи державного виконавця про те, що ОСОБА_1 знав про наявність виконавчого провадження №58524698 щонайменше з квітня 2019, оскільки в рахунок погашення боргу з його пенсії, саме починаючи з квітня 2019 року, здійснювались відрахування, та вважає їх безпідставними через те, що за даними АСВП відносно ОСОБА_1 18.11.2016 було відкрите інше виконавче провадження, а саме №23876031 де стягувачем є ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», тобто ОСОБА_1 був боржником у декількох виконавчих провадженнях, що виключає можливість стверджувати, що він знав, що відрахування з пенсії здійснюються саме в рамках виконавчого провадження 58524698.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 строки звернення до суду з вказаною скаргою не пропущені, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження він через свого представника отримав 05.01.2024, а зі скаргою до суду звернувся 08.01.2024, тобто з дотриманням строків, передбачених ст.449 ЦПК України.

Боржник у скарзі вказував, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився 15 червня 2016 року, а відтак дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження 23.08.2016 є протиправними, оскільки не відповідають вимогам п.2 ч.1 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» №606-XIV (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Суд погоджується з даним твердженням боржника з тих підстав, що відповідно до вимогам п.2 ч.1 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» №606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки - інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Як зазначено вище - 20.12.2013 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська виданий виконавчий лист по справі №202/30949/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 240 258 грн. 49 коп. Строк пред`явлення до виконання 30.09.2014.

24.02.2014 вказаний виконавчий лист вперше надійшов до Лиманського районного ВДВС ГУТЮ в Одеській області та того ж дня було відкрите виконавче провадження №42211572, яке 15.06.2015 завершено у зв`язку з повернення виконавчого документу стягувачові (п.2 ч.1 ст.47 Закону №606-XIV). Вказані обставини підтверджуються даними спецрозділу ВП.

Приписами ч.3 ст.23 Закону №606-XIV встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відтак, у зв`язку з повернення виконавчого документу 15.06.2015, то саме з цієї дати встановлюється строк для його повторного пред`явлення до виконання, і у даному випадку виконавчий документ міг бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 15.06.2016.

Однак, судом встановлено, що виконавчий лист вдруге надійшов до Лиманського районного ВДВС ГУТЮ в Одеській області 23.08.2016, тобто з двомісячним пропуском строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та того ж дня було відкрите виконавче провадження №52018604, яке відповідно до відмітки на виконавчому листі, 01.06.2017 завершено у зв`язку з повернення виконавчого документу стягувачові (ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIII в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин).

При цьому суду не надано доказів виконання стягувачем ПАТ КБ «Приватбанк» вимог ст.24 Закону №606-XIV, які передбачають, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Судом також перевірені дані Єдиного державного реєстру судових рішень на предмет наявності ухвали суду про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа про справі 202/30949/13-ц, але такої ухвали в реєстрі не виявлено.

Відтак, у відповідності до ч.1 ст.24 Закону № 606-XIV державний виконавець 23.08.2016 був зобов`язаний відмовити у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення для примусового виконання якого закінчився, про що винести відповідну постанову, але не зробив цього.

Також суд звертає увагу, що Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, набрав чинності 05.10.2016, а відтак строк пред`явлення виконавчого листа по справі №202/30949/13-ц сплив до набрання чинності цим законом.

Отже, суд приходить до висновку, що відкриваючи виконавче провадження на підставі виконавчого листа, строк пред`явлення якого до виконання сплив, державний виконавець діяв у порушення вимог ч. 1 ст.24 Закону № 606-XIV і вимоги скарги в частині визнання незаконними дій Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо відкриття 23.08.2016 року виконавчого провадження №АСВП:52018604 є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог скарги про визнання незаконними дій державного виконавця Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Карагенової Катерини Іванівни від 04.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження №58524698 за виконавчим листом № 202/30949/13-Ц, виданий Індустріальним районним судом 20 грудня 2013 року, про стягнення із ОСОБА_1 грошової суми 242 761,07 грн. на користь ПАТ КБ «Приват Банк» та скасування постанови державного виконавця Лиманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Карагенової Катерини Іванівни від 04.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 58524698 за виконавчим листом №202/30949/13-Ц, виданий Індустріальним районним судом 20 грудня 2013 року, про стягнення із ОСОБА_1 грошової суми 242 761,07 грн. на користь ПАТ КБ «Приват Банк» суд зазначає, що вони також підлягають задоволенню, оскільки дії щодо відкриття 04.03.2019 виконавчого провадження №58524698 є похідними від протиправних дій, які полягають у відкритті виконавчого провадження 23.08.2016.

Тобто, відкриваючи на підставі виконавчого листа №202/30949/13-ц виконавчі провадження 23.08.2016, а потім 04.03.2019, державний виконавець в обох випадках діяв поза межами строків пред`явлення виконавчого документу до виконання, які завершились 15.06.2016 і не були поновлені судом за заявою стягувача.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що державним виконавцем порушені вимоги ч.1 ст.24 Закону № 606-XIV, а відтак наявні підстави для визнання дій державного виконавця неправомірними та підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2019, у зв`язку з чим у скарга підлягає задоволенню.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. (п. а ч. 1 ст.449 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки відкриваючи виконавчі провадження 23.08.2016, а потім 04.03.2019, державний виконавець в обох випадках діяв поза межами строків пред`явлення виконавчого документу до виконання, які завершились 15.06.2016 і не були поновлені судом за заявою стягувача, тобто державним виконавцем порушені вимоги ч.1 ст.24 Закону № 606-XIV, що дає підстави для визнання дій державного виконавця неправомірними та підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2019.

Доводи, що містяться в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Доброславського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: