Справа № 739/835/24
Провадження № 2/739/196/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Іващенка А.І.

при секретарі Неживець К.В. за участі позивача ОСОБА_1 представника позивача-адвоката Костюченка В.К.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Новгород-Сіверський справу за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Костюченка В.К. звернулася до суду з даним позовом та просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок із надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з травня 2011року позивачка проживає в даному будинку, відкрито та добросовісно ним володіє. Вважає, що вона має право на визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю, оскільки, добросовісно заволоділа вищезазначеним нерухомим майном відкрито користується та проживає в ньому з 2011року. З врахуванням часу, протягом якого належним будинком вона володіє, становить понад 10 років. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача Новгород-Сіверська міська Рада Чернігівської області в судове засідання не з`явилася, надала заяву, що позовні вимоги визнає та не заперечувала проти їх задоволення.

Суд заслухавши позивача, представника позивача та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні встановлено, що згідно господарських книг власником житлового будинку, господарських будівель і споруд значився ОСОБА_2 (а.с.7)

Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 31.01.2024 року ОСОБА_1 1973 року народження з 2011 року постійно проживає в АДРЕСА_1 іншого житла не має.(а.с.9)

Згідно технічного паспорту житловий будинок загальною площею 57,2м2, за адресою АДРЕСА_1 , (а.с.15-18)

Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.1,2 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

В даному випадку, суд вважає, що позивач надав суду достатні та допустимі докази, якими підтверджується факт добросовісного і відкритого користування нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності за позивачем на житловий будинок та господарські будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст.16, 328, 344 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 142 197, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок із надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя: А.І. Іващенко