ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м.Суми

Справа №591/1086/23

Номер провадження 22-ц/816/125/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

за участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

у присутності:

представника позивача Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» - адвоката Коваленка Олександра Івановича ,

представників відповідача ОСОБА_1 - адвокатів Неговської Ірини Володимирівни, ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» та ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Неговською Іриною Володимирівною

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2023 року у складі судді Шелєхової Г.В., ухваленого в м. Суми, повний тест судового рішення складено 03 жовтня 2023 року

в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року Приватне акціонерне товариство «Сумбуд» (далі АТ «Сумбуд») звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 лютого 2021 року між товариством та відповідачкою укладено договір купівлі-продажу майнових прав №20, за умовами якого позивач продав, а відповідачка придбала майнові права на нерухоме майно трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 110,14 кв.м. Майнові права на об`єкт нерухомості полягають у праві набути право власності на нерухоме майно після введення в експлуатацію об`єкта будівництва.

Відповідно до п. 4.1, 4.2 договору ціна майнових прав на дату укладення договору становить 1345875,00 грн. Сплата грошових коштів проводиться відповідачем в національній валюті України шляхом банківського переказу на поточний рахунок позивача або внесенням готівки в строк до 04 лютого 2021 року.

За даними первинного та бухгалтерського обліку позивача грошові кошти на банківські рахунки та в касу АТ «Сумбуд» за договором купівлі-продажу майнових прав від 03 лютого 2021 року № 20 не надходили.

Згідно з актом прийому-передачі приміщення від 19 травня 2021 року, відповідачка отримала трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

Зазначала, що відповідачка не виконала зобов`язання за договором, що спричинило утворення заборгованості в сумі 1 345 875,00 грн. Втрати від інфляції складають 504 643 грн 09 коп., 3 відсотки річних - 80973 грн 73 коп.

Посилаючись на вищевказані обставини, просило стягнути на користь АТ «Сумбуд» з відповідачки заборгованість за договором купівлі-продажу майнових прав від 03 лютого 2021 року №20 в сумі 1 345 875 грн 00 коп., втрати від інфляції в сумі 504 643 грн 09 коп., 3 відсотки річних в сумі 80973 грн 73 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2023 року позовні вимоги АТ «Сумбуд» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» грошову заборгованість за договором купівлі-продажу майнових прав від 3 лютого 2021 року №20 в сумі 1 345 875 грн 00 коп., втрати від інфляції в сумі 158 484 грн 57 коп., 3 відсотки річних в сумі 41 924 грн 93 коп. та судовий збір у сумі 23 177 грн 90 коп.

В іншій частині вимог відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, АТ «Сумбуд» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення втрат від інфляції в сумі 346 158,52 грн та трьох процентів річних в сумі 39 048,80 грн скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, оскільки ці обмеження щодо звільнення від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, стосуються лише договорів позики (кредиту) та відносин між позичальниками та позикодавцями (кредитодавцями).

Від представника ОСОБА_1 адвоката Кондратенка М.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу АТ «Сумбуд» задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «Сумбуд». Вказує, що наявність доказів того, що відповідач належним чином виконав умови договору, підтверджується актом приймання-передачі, ця обставина є підставою для скасування рішення суду та автоматично виключає застосування ст. 625 ЦК України щодо нарахування інфляційних збитків та 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Неговська І.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що позивачем вчинялися дії, які свідчать про належне виконання умов договору, а саме довідка про 100 (сто) відсоткове виконання обов`язків покупця від 19 травня 2021 року та акт прийому-передачі квартир від 19 травня 2021 року, підписані головою правління АТ «Сумбуд» Бритовим О.Б., а також реєстрація на ім`я відповідачки майнових прав 29 травня 2021 року на квартиру та передачу останній витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Від позивача жодних письмових повідомлень щодо неналежного виконання відповідачкою умов договору не надходило.

Вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки показанням свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що сплатив грошові кошти в сумі 1 345 875 грн на виконання умов договору після узгодження тексту договору 03 лютого 2021 року в присутності ріелтора ОСОБА_4 у бухгалтерії позивача, де була присутня бухгалтер АТ «Сумбуд» ОСОБА_5 .

Зауважує, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення посилається на норми Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, які були виключені на підставі наказу Міністерства фінансів № 467 від 28 грудня 2022 року, а також на Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке втратило чинність як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на момент ухвалення оскаржуваного рішення.

Зазначає, що до укладення договору купівлі-продажу майнових прав № 20 від 03 лютого 2021 року відповідач уклав з ОСОБА_4 договір №11 відступлення права вимоги від 03 лютого 2021 року, за яким право вимоги до АТ «Сумбуд» від ОСОБА_4 перейшло до ОСОБА_1 . Вказаний договір не подався до суду першої інстанції через відсутність його оригіналу.

Отже, враховуючи договір про відступлення права вимоги, вважає вимоги про стягнення з відповідачки грошової заборгованості необґрунтованими, оскільки позивач не врахував цей договір, згідно якого ОСОБА_6 набула права вимоги до АТ «Сумбуд». При цьому до відповідачки перейшли усі права, які забезпечують виконання зобов`язання боржника, у тому числі кошти, сплачені ОСОБА_4 зараховуються як внесок ОСОБА_1 в сумі 1 345 875 грн.

Вважає необґрунтованими доводи позивача про ненадходження на банківські рахунки та в касу підприємства грошових коштів від ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу майнових прав від 03 лютого 2021 року № 20, оскільки у відповідачки виник обов`язок зі сплати грошових коштів саме ОСОБА_4 , яка відступила їй право вимоги за договором купівлі-продажу майнових прав № 20 від 04 березня 2019 року.

В установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу, позивачем подано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги ПАТ «Сумбуд» та заперечив проти задоволення апеляційної скарги представника відповідача, думку представників відповідача, які підтримали оводи апеляційної скарги представника відповідача та заперечили проти апеляційної скарги позивача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга АТ «Сумбуд» підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Неговська І.В. задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду повністю не відповідає.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 03 лютого 2021 року між АТ «Сумбуд» та ОСОБА_1 , укладено договір купівлі-продажу майнових прав №20, предметом за цим договором є майнові права на об`єкт нерухомості трикімнатну квартиру, площею 110,14 кв.м. в об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.4-15, т. 1).

Відповідно до пункту 3.2 зазначеного договору продавець здійснює передачу майнових прав на об`єкт нерухомості та безпосередньо об`єкт нерухомості в порядку та на умовах, визначених у статті 5 цього договору, за умови належного і повного виконання покупцем всіх прийнятих на себе зобов`язань за даним договором.

Згідно п. 4.1 договору ціна майнових прав на об`єкт нерухомості складає 1 345 875,00 грн. Сплата грошових коштів шляхом банківського переказу на поточний рахунок продавця або внесення готівки в строк до 4 лютого 2021 року 1 345 875,00 грн.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 зазначеного договору, передача покупцю права власності на майнові права на об`єкт нерухомості здійснюється за двостороннім актом прийому-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості, який підписується повноважними представниками сторін впродовж 2 днів з моменту сплати 100 відсотків ціни майнових прав, визначеної п. 4.1 цього договору.

Передача об`єкта нерухомості покупцю як власнику майнових прав на об`єкт нерухомості здійснюється після введення об`єкта будівництва в експлуатацію, що підтверджується отриманим сертифікатом відповідності закінченого будівництвом об`єкта. Передача об`єкта нерухомості покупцю проводиться по акту прийому-передачі об`єкта нерухомості, який підписується повноважними представниками сторін не пізніше ніж через 60 календарних днів з дня настання кожної з наступних подій: 1) закінчення робіт з надання об`єкту нерухомості обумовленого цим договором стану, в тому числі оздоблювальних робіт; 2) введення об`єкта будівництва в експлуатацію; 3) проведення технічної інвентаризації об`єкта нерухомості бюро технічної інвентаризації і виготовлення технічного паспорту на об`єкт нерухомості.

Згідно з довідкою про 100 (сто) відсоткове виконання обов`язків покупця від 19 травня 2021 року, виданою АТ «Сумбуд» в особі голови правління Бритова О.Б., ОСОБА_1 від імені якої діяв ОСОБА_3 згідно з договором купівлі-продажу майнових прав № 20 від 03 лютого 2021 року та додатковою угодою № 1 від 05 квітня 2021 року оплатила ціну 110,14 кв.м загальної площі об`єкта інвестування і виконала всі свої обов`язки, пов`язані з цим договором (а.с. 112, т. 1).

19 травня 2021 року між АТ «Сумбуд» в особі голови правління Бритова О.Б. та ОСОБА_1 було складено акт прийому-передачі квартири, за яким товариство передало відповідачу квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 110,14 кв.м (а.с. 9, т. 1).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 червня 2021 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 110,14 кв.м зареєстровано 29 травня 2021 року за ОСОБА_1 (а.с.114, т. 1).

Згідно з довідкою АТ «Сумбуд» №3/12 від 09 лютого 2023 року, станом на 09 лютого 2023 року грошові кошти за договором купівлі-продажу майнових прав №20 від 03 лютого 2021 року на поточні рахунки АТ «Сумбуд» та до каси підприємства не надходили (а.с. 17).

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_3 пояснив, що він являється батьком відповідача, в 2020 році вони шукали квартиру, звернулися до відділу продажів ПАТ «Сумбуд», де їм повідомили про відсутність квартир в районі, який їх цікавив. В січні 2021 року побачили оголошення на ОLX про продаж квартири в районі Еспланади через ріелтора. Зустрілися з ріелтором, подивилися квартиру, уклали з ним договір. Потім зустрілися в офісі за адресою: АДРЕСА_4 , там з представниками ПАТ «Сумбуд» підписали договір в 2 екз., свідок передав кошти готівкою в сумі 1345875 грн. після узгодження тексту договору 3 лютого 2021 року в бухгалтерії бухгалтеру ОСОБА_5 , якими купюрами не пам`ятає. Діяв від імені доньки по довіреності. Всі документи на право власності на квартиру готувалися в юридичному відділі позивача.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача порушене, відповідачка належним чином не виконав умови договору, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за договором купівлі-продажу майнових прав від 3 лютого 2021 року №20 в сумі 1 345 875 грн 00 коп., а також за період з 10 лютого 2021 року по 23 лютого 2023 року втрати від інфляції в сумі 158 484 грн 57 коп., 3 відсотки річних в сумі 41 924 грн 93 коп.

Проте,повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, оскільки суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з положеннями частини першої статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець зобов`язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції станом на 2016 рік), первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

У підпункті 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, зазначено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Преамбулою Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148, визначено, що це Положення розроблено відповідно до Закону України «Про Національний банк України» і визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності, фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність, фізичними особами.

У пункті 3 Положення визначено, що касовий ордер - це первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси. Касові операції - це операції суб`єктів господарювання між собою та з фізичними особами, пов`язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку.

Відповідно до пункту 5 Положення суб`єкти господарювання здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами через касу як коштами, одержаними як готівкова виручка, так і коштами, одержаними із банків.

Пунктом 25 Положення передбачено, що приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером, підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства. До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання. Про приймання установами/підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), підписана головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником, підпис яких може бути засвідчений відбитком печатки цієї/цього установи/підприємства. Використання печатки установою/підприємством не є обов`язковим.

Про факт отримання та повернення коштів свідчать банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунка, а також прибуткові та видаткові касові ордери в разі внесення грошей до каси підприємства.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі № 169/506/17 (провадження № 61-37213св18).

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Сумбуд» грошової компенсації за договором купівлі-продажу майнових прав від 03 лютого 2021 року, оскільки відповідачка не виконала умов вказаного договору.

На підтвердження своїх доводів щодо виконання умов договору купівлі-продажу майнових прав від 03 лютого 2021 року, а саме сплати коштів у розмірі 1 345 875, 00 грн ОСОБА_1 посилається на те, що доказом сплати коштів за вказаним договором є довідка АТ «Сумбуд» про сплату коштів у повному обсязі.

Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, надана відповідачкою довідка, як доказ сплати нею коштів за договором купівлі-продажу майнових прав від 03 лютого 2021 року не є належним та допустимим доказом внесення позивачем коштів на виконання умов зазначеного договору, оскільки, якщо кошти вносилися у готівковій формі, то доказом може бути прибуткові та видаткові касові ордери, а якщо у безготівковій, то таким доказом може бути відповідна банківська виписка.

Необґрунтованими є посилання відповідачки в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_3 , який є батьком відповідачки, були сплачені грошові кошти на виконання умов договору у бухгалтерії підприємства, оскільки факт оплати за договором може бути підтверджений відповідними касовими документами (квитанціями, прибуткові та видаткові касові ордерами).

Матеріали справи не містять прибуткового касового ордеру або квитанції (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), підписаних головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником відповідача, які б підтверджували факт приймання від відповідача готівки у касу товариства.

Наданий ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції договір № 11 відступлення права вимоги від 03 лютого 2021 року, укладений між АТ «Сумбуд», ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідачкою не обґрунтовано поважності причин неподання до суду першої інстанції вказаного договору, враховуючи ту обставину, що даний договір є тристороннім і тому один примірник договору повинен був зберігатися безпосередньо у відповідачки.

За встановлених обставин справи колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача грошової заборгованості за договором купівлі-продажу майнових прав від 03 лютого 2021 року в сумі 1 345 875, 00 грн, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження сплати ціни майнових прав на рахунок позивача за договором купівлі-продажу майнових прав №20 від 3 лютого 2021 року.

Колегія суддів вважає, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги позивача про стягнення з відповідачки 3% річних з 05.02.2021 по 06.02.2023 та інфляційних витрат за період з 05.02.2021 31.12.2022 .

Так, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Законом України № 2120 від 15 березня 2020 року внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України та доповнено його п. 18, за яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Як убачається з матеріалів справи, АТ «Сумбуд» просило стягнути з відповідачки заборгованість за договором купівлі-продажу майнових прав, а отже дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України не поширюється на спірні правовідносини.

Таким чином, враховуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 05 лютого 2021 року по 31 грудня 2022 року складають 505 643 грн 09 коп. (1 345 875,00 грн. ? 137,496% (сукупний індекс інфляції) / 100% , а три проценти річних від простроченої суми за період з 05 лютого 2021 року по 06 лютого 2023 року складають 80 973 грн 73 коп. (1 345 875,00 грн. ? 3% х 732/100).

Оскільки судом першої інстанції стягнуто станом на 23 лютого 2022 року включно інфляційні втрати в сумі 158 484 грн 57 коп. та 3% річних в сумі 41 924 грн 93 коп., то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню за період з 24 лютого 2022 року по 31 грудня 2022 року - 346 158 грн 52 коп. інфляційних втрат та за період з 24 лютого 2022 року по 6 лютого 2023 року - 39 048 грн 80 коп. 3% річних.

За таких обставин, у відповідності до положень п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру інфляційних втрат та 3% річних, стягнувши з ОСОБА_1 на користь АТ «Сумбуд» інфляційні втрати за період з 24 лютого 2022 року по 31 грудня 2022 року в сумі 346 158 грн 52 коп. та за період з 24 лютого 2022 року по 6 лютого 2023 року 3% річних в сумі 39 048 грн 80 коп.

В іншій частині рішення місцевого суду необхідно залишити без змін .

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Неговської І.В. необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача належить стягнути 5794 грн 48 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Також, враховуючи задоволення вимог апеляційної скарги, з відповідачки на користь позивача належить стягнути 8667 грн 15 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

17 листопада 2023 року ухвалою Сумського апеляційного суду відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги на зазначене рішення суду першої інстанції до ухвалення судового рішення у цій справі.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду розмір судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За змістом п. 1 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що з 1 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2684 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_1 оспорює рішення суду, яким вирішена майнова вимога за позовом юридичної особи (з відповідачки на користь АТ «Сумбуд» стягнута заборгованість у загальному розмірі 1 546 284, 50 грн), то судовий збір за подання апеляційної скарги складає 34 791,39 грн (1 546 284, 50 грн х 1,5% х 150%).

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Неговською І.В., задоволенню не підлягає, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави 34 791,39 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Неговською Іриною Володимирівною, залишити без задоволення, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» задовольнити.

Змінити рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 вересня 2023 рокув частині розміру інфляційних втрат, 3% річних та розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» інфляційні втрати в сумі 346 158 гривень 52 копійки та 3% річних в сумі 39 048 гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 5794 гривні 48 копійок за розгляд справи в суді першої інстанції.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 8667 гривень 15 копійок за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 34 791 гривня 39 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 8 березня 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова