РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Усатової І.А.

при секретарі Омелько Г.Т.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

05 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги мотивує тим, що 24.04.2020 у м.Києві по вул.Солом`янській, 5, трапилась дорожньо-транспортна пригода, у якій було пошкоджено належний йому автомобіль марки «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 . Так, відповідач 24.04.2020, о 12.30 год., керуючи автомобілем ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Солом`янській, 5 у м. Києві, при перестроюванні не надав переваги у русі автомобілю, який рухався у попутному напрямку у тій смузі руху, на яку мав намір перестроїтися, в результаті чого здійснив, зіткнення з автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , який у свою чергу від удару здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 , від чого останній здійснив наїзд на припаркований попереду автомобіль «Кіа», д.н.з. НОМЕР_4 , який, у свою чергу, зіткнувся із припакованим попереду автомобілем «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_5 .

Постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 08.07.2020 (справа №760/10132/20), залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 18.08.2020, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що на відновлюваний ремонт належного йому автомобіля «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 , виконаного СПД ФО ОСОБА_4 , ним були витрачені кошти в розмірі 82 615,00 грн. без ПДВ, що підтверджується актом здачі-прийняття робіт №05 від 18.07.2020 та товарним чеком №05 від 18.07.2020, тобто вказані витрати становлять реальні збитки внаслідок ДТП.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована в ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» і 01.10.2020 на підставі поданої заяви про страхове відшкодування страховою компанією позивачу були перераховані кошти в розмірі 60 000,00 грн.

При цьому, частина реальних витрат з ремонту автомобіля в розмірі 22 615,00 грн. залишилась не відшкодованою, у тому числі франшиза за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яка складає 1000 грн. та не була компенсована відповідачем.

Окрім того, позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача йому було також завдано моральну шкоду, яка полягає в негативних емоціях та стресі, яких позивач зазнав через пошкодження його майна, у необхідності понесення незапланованих матеріальних витрат, що завдало йому незручності в повсякденному житті, призвело до додаткових емоційних навантажень та необхідності витрачати додатковий час та зусилля з метою відновлення порушених прав, організації свого життя, у зв`язку з чим був порушений нормальний порядок та спосіб життя. Розмір моральної шкоди оцінюється позивачем у сумі 10 000 грн.

Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з відповідача на його користь різницю між отриманою сумою страхового відшкодування та вартістю фактично проведеного відновлювального ремонту його автомобіля в розмірі 22 615,00 грн. та 10 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11.11.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02.04.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він просить суд відмовити в задоволенні позову. Посилається на те, що позивач не має право на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 94 701,55 грн. Договором (полісом) № АК/7916703 від 12 грудня 2017 року передбачено, що ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну третіх осіб складає 100000 гривень. Матеріальна шкода оцінена згідно зі звітом №125/03-18 від 14.03.2018 в розмірі 144 116,78 грн. з урахуванням ПДВ. Позивач погодився та не оспорював розмір страхового відшкодування, який був визначений на підставі вказаного звіту. Позивач отримав від страховика узгоджену суму страхового відшкодування в розмірі 65 723,45 грн. без ПДВ. Окрім того, докази, надані позивачем не підтверджують факт здійснення ФОП ОСОБА_5 ремонту автомобіля.

Разом з відзивом відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

10.02.2021 позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Вказує, що він не є належним відповідачем у справі, оскільки, на підставі поданої позивачем заяви, ТДВ СК «Альфа-Гарант», оцінивши збитки, здійснила виплату позивачу у межах ліміту страхового відшкодування у сумі 60 000 грн, в той час, як ліміт страхового відшкодування становить 130 000 грн.

30.03.2021 від третьої особи ТДВ СК "Альфа-Гарант" надійшли пояснення щодо позову, в яких зазначає, що 15.09.2020 між ТДВ СК "Альфа-Гарант" та ОСОБА_1 було укладено угоду про розмір страхового відшкодування, а саме між сторонами було погоджено, що загальний розмір страхового відшкодування, що підлягає до сплати ОСОБА_1 у зв`язку з пошкодженням його автомобіля в ДТП від 24.04.2020 з урахуванням суми франшизи складає 60 000,00 грн. 01 жовтня 2020 року ОСОБА_1 було перераховано 60 000,00 грн. на виконання умов угоди про виконання зобов`язання. Крім того, відповідно до п.3 угоди про розмір страхового відшкодування від 15.09.2020 сторони підтвердили, що вказана в п.2 угоди сума страхового відшкодування є остаточною, сторони не матимуть жодних фінансових або будь-яких інших претензій щодо розміру цієї суми після сплати страхового відшкодування за даним страховим випадком. Отже, вважає, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» належним чином та в повному обсязі виконало свої зобов`язання за полісом №172629605.

12.04.2021 до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач позовні вимоги підтримав. Акцентував увагу на тому, що страховик повністю виконав свої зобов`язання та здійснив регламентну виплату у відповідності зі ст.ст.29, 36 Закону №1961-IV розмірі вартості відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу та з вирахуванням суми франшизи. Відтак у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності). Різницю між сумою фактичних витрат та виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування, включаючи розмір франшизи, на переконання позивача, має сплатити відповідач.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , позивач є власником автомобіля Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до даних постанови Солом`янського районного суду м.Києва від 08.07.2020 (справа №760/10132/20), залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 18.08.2020, 24 квітня 2020 року в м.Києві по вул.Солом`янській, 5, трапилась дорожньо-транспортна пригода, у якій було пошкоджено належний йому автомобіль марки «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 . Так, відповідач 24.04.2020, о 12.30 год., керуючи автомобілем ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Солом`янській, 5 у м. Києві, при перестроюванні не надав переваги у русі автомобілю, який рухався у попутному напрямку у тій смузі руху, на яку мав намір перестроїтися, в результаті чого здійснив, зіткнення з автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , який у свою чергу від удару здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 , від чого останній здійснив наїзд на припаркований попереду автомобіль «Кіа», д.н.з. НОМЕР_4 , який, у свою чергу, зіткнувся із припакованим попереду автомобілем «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_5 . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), у зв`язку із порушенням правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно із Полісом №172629605 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16 жовтня 2019 року, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 грн.

15 вересня 2020 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 укладено угоду про розмір страхового відшкодування за полісом №172629605.

Сторони цієї угоди дійшли згоди, що сума страхового відшкодування за страховим випадком від 24.04.2020 визначається з урахуванням франшизи, яка за полісом №172629605, складає 1 000,00 грн., в розмірі 60 000,00 грн.

Окрім того, згідно вказаної угоди, сторони підтвердили, що вказана сума страхового відшкодування за дорожньо-транспортною пригодою від 24.04.2020, є остаточною. Сторони не вимагатимуть жодних фінансових або будь-яких інших претензій щодо розміру цієї суми.

Відповідно виписки АТ КБ «Приватбанк» по рахунку ОСОБА_1 , останньому від ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 60 000,00 грн.

З Акту №5 здачі-приймання робіт від 18.07.2020, вбачається, що СПД ФО ОСОБА_4 було проведено роботи по обслуговуванню автомобіля Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на загальну вартість 82 615,00 грн.

Звертаючись до суду, позивач просить стягнути з відповідача на його користь різницю між отриманою сумою страхового відшкодування та вартістю фактично проведеного відновлювального ремонту його автомобіля в розмірі 22 615,00 грн.

Відповідно до статті 5 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України), здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 1192 ЦК України унормовано, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У відповідності до угоди про розмір страхового відшкодування від 15 вересня 2020 року, що укладена між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 сторони, з метою врегулювання дорожньо-транспортної пригоди від 24.04.2020, узгодили розмір страхового відшкодування.

При цьому, матеріали справи не містять відомостей про те, що страховиком для визначення розміру виплати страхового відшкодування у відповідності до статті 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" залучався експерт. Будь-яких доказів залучення експерта сторонами на надано.

Отже наявні в матеріалах справи докази дають підстави для висновків, що страховик заподіювача шкоди та потерпіла особа визнали за взаємною домовленістю суму, яку має отримати потерпіла особа у зв`язку із пошкодженням майна, не керуючись при цьому актами оцінки майна.

Такі дії потерпілої особи та страховика відповідають положенням пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, в силу якої, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він менше страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, особа розраховує на те, що у разі настання страхового випадку її майнові інтереси будуть захищені шляхом здійснення страховою організацією виплати на користь потерпілої особи у межах страхових сум (ліміту відповідальності), визначених таким договором.

Таким чином, якщо розмір страхового відшкодування визначений без проведення експертизи за згодою страховика та потерпілого, і такий розмір страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності страховика, то при вирішені спору, за позовом потерпілого у ДТП до винуватця про відшкодування шкоди, на підставі статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, підлягає встановленню:

- загальний розмір заподіяної шкоди внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи;

- розмір оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, яка підлягала відшкодуванню страховиком відповідно до вимог Закону № 1961-IV;

- чи покриває ліміт відповідальності, встановлений договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а не визначеної за домовленістю між потерпілим та страховиком.

Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 06.10.2021 р. у справі № 362/3043/18

Звертаючись до суду із цим позовом, позивачем не доведено розміру сум, які у відповідності із законодавством має відшкодувати заподіювач шкоди у разі недостатності суми страхового відшкодування, тобто ту обставину, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Відтак, беручи до уваги, що страховик і ОСОБА_1 дійшли згоди щодо розміру суми страхового відшкодування, то вимоги до відповідача в частині стягнення матеріальної шкоди не ґрунтуються на положенні закону, а відтак не підлягають задоволенню.

Окрім того, суд приймає до уваги, що згідно умов укладеної між ТДВ «Альфа-Гарант» та позивачем угоди, сума франшизи була включена до погодженої сторонами суми страхового відшкодування. Відтак вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми франшизи за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є також необґрунтованими.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. В даному випадку моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо до нього особисто, та у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача та третьої особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з засад розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А тому, з урахуванням перенесених моральних страждань, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн.

З огляду на викладене вище, позов підлягає задоволенню частково.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з врахуванням часткового задоволення позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 51,55 грн.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12-13, 76-82, 141, 169, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_2 ) 2000,00 грн. моральної шкоди, 51,55 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Усатова І.А.