ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/12246/22

Провадження № 22-ц/4820/499/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 грудня 2023 року, суддя Мазурок О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя,

встановив:

В червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому просила визнати об`єктом права спільної сумісної власності та поділити спільне майно подружжя, автомобіль TOYOTA PRADO 3956, 2007 року випуску, червоного кольору, д/н НОМЕР_1 , стягнувши з відповідача на її користь грошову компенсацію 1/2 вартості вказаного автомобіля в розмірі 266608,50 грн.

На обґрунтування свого позову вказала, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 15.07.2020 року. Стосунки сторін та ведення спільного господарства були припинені в квітні 2021 року. Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.03.2022 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Крім спільної з відповідачем дитини, позивач має ще двох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу, які також проживають із матір`ю та знаходяться на повному її утриманні.

До реєстрації шлюбу з відповідачем, нею було придбано автомобіль RENAULT CLIO, 2008 року, д/н НОМЕР_2 , а на ім`я ОСОБА_2 було придбано автомобіль NISSAN PATROL, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_3 .

Після реєстрації шлюбу, вказані автомобілі було продано та придбано автомобіль TOYOTA PRADO 3956, 2007 року випуску, червоного кольору, д/н НОМЕР_1 , який було зареєстровано на ім`я відповідача.

В травні 2022 року вона дізналася про те, що ОСОБА_2 відчужив спільний автомобіль третій особі без її згоди.

Оскільки відповідач порушив її майнові права на належну частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль, відчуживши це майно без її згоди, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 вартість належної їй 1/2 частки від вартості автомобіля марки TOYOTA PRADO 3956, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1 , в розмірі 266608,50 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.12.2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що на момент продажу спірного автомобіля сторони не припинили подружніх відносин, свідченням чого, на думку суду, є відвідування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з її дитиною лікаря-психіатра. Позивачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 відчужив автомобіль без згоди ОСОБА_1 , а також, що ним були використані кошти від продажу транспортного засобу, на власні потреби.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування скарги апелянт зазначила, що проживання з відповідачем однією сім`єю на час продажу спірного автомобіля не доведено. Відповідачем не надано доказів, що кошти від реалізації автомобіля були витрачені в інтересах сім`ї, хоча саме на відповідача, який відчужив автомобіль без згоди іншого із подружжя, покладено обов`язок доведення тих обставин, що відповідні кошти були витрачені не на його власні потреби, а в інтересах сім`ї.

В суді представник апелянта підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, підтримав оскаржуване судове рішення.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що сторони уклали шлюб 15.07.2020 року, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №694. Від шлюбу мають сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17.03.2022 року шлюб між сторонами розірвано.

Згідно з відомостями, наданими Регіональним сервісним центром МВС в Хмельницькій області №31/22/1-Г47 від 06.02.2021 року, 26.09.2020 року ОСОБА_2 за 40000 грн. було придбано автомобіль TOYOTA PRADO 3956, 2007 року випуску, червоного кольору, д/н НОМЕР_1 , який зареєстровано на ім`я відповідача.

19.06.2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу TOYOTA PRADO 3956, 2007 року випуску, червоного кольору, д/н НОМЕР_1 , відповідно до якого спірний автомобіль було продано останньому за ціною 40000 грн.

Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу TOYOTA Land Cruiser PRADO, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 від 08.06.2022 року, ринкова вартість даного автомобіля становить 533217 грн.

Як вбачається зі змісту довідки психолога ОСОБА_6 , 28.11.2020 року до неї звернувся ОСОБА_2 із запитом на консультацію стосовно розвитку сина його дружини ОСОБА_1 , ОСОБА_7 . На першій зустрічі були присутні ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та її син ОСОБА_7 . Протягом червня-липня-серпня 2021 року кількість занять збільшили до трьох разів на тиждень. На заняття ОСОБА_7 приводив та забирав ОСОБА_2 , який також здійснював оплату вартості занять. Останнє заняття відбулося 09.08.2021 року. Загалом проведено 51 заняття з ОСОБА_7

16.08.2021 року лікарем-психіатром дитячим ОСОБА_8 надано консультативний висновок спеціаліста щодо пацієнта ОСОБА_7 , оригінал якого знаходиться у відповідача.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення міститься у статті 368 ЦК України.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами статті 70 СК України.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.11.2018 року в справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18).

Інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Саме тому, на переконання Великої Палати Верховного Суду, законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.

Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю мін ними (частина перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно із частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Ключовим для вирішення питання про компенсацію одним із подружжя іншому компенсації вартості відчуженого спільного сумісного майна є не лише наявність на це письмової згоди іншого з подружжя, а використання виручених від продажу грошових коштів не в інтересах сім`ї чи на її потреби.

Відповідно до приписів частин першої та третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Установлено, що відповідач у період перебування у шлюбі з позивачем, 19.06.2021 року відчужив спільне сумісне рухоме майно подружжя, автомобіль марки TOYOTA PRADO 3956, 2007 року випуску, червоного кольору, д/н НОМЕР_1 , за ціною 40000 грн.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, сторони в період шлюбу, в червні 2021 року проживали як одна сім`я, про що, в тому числі, свідчить відвідування відповідачем разом з сином позивача від першого шлюбу ОСОБА_7 психолога ОСОБА_6 , оплату за послуги якого здійснював саме ОСОБА_2 , а також лікаря-психіатра ОСОБА_8

За встановлених обставин, враховуючи, що спірний автомобіль було відчужено одним із подружжя у період шлюбу за незначну суму в 40000 грн., за яку він був раніше придбаний сторонами, презумпцію спільності інтересів подружжя та дій в інтересах сім`ї, матеріали справи містять докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 витрачав грошові кошти в інтересах сім`ї, в тому числі, з метою надання послуг психолога сину ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла висновку про недоведеність позивачем обставин, на які вона посилалася в позовній заяві, як на підставу задоволення позову, та відсутність правових підстав для стягнення вартості спірного автомобіля на користь позивача.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 березня 2024 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова