1Справа № 335/5421/24 2-о/335/215/2024
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2024 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя Калюжна В.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державна міграційна служба України про встановлення факту, що має юридичне значення,
Заявник ОСОБА_1 через свого представника адвоката Железняк Кранг І.В. звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя в інтересах малолітнього ОСОБА_2 з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що громадянин України, ОСОБА_2 , набув громадянство України з одночасною відмовою від громадянства інших країн і є лише громадянином України. Встановлення цього факту необхідно для реєстрації факту народження та для підтвердження відсутності подвійного громадянства.
Вивчивши зазначену заяву, суд дійшов до висновку, що провадження у справі не може бути відкрито з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Як вбачається зі змісту поданої заяви про встановлення факту та доданих документів, малолітня дитина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мала Італійське громадянство та 21.05.2018 року зареєстрована у консульській установі громадянином України, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27 березня 2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень.
Відповідно до ч.1 ст. 7 ЗУ «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про громадянство України» для оформлення набуття громадянства України дитиною, яка є іноземцем, один із батьків якої або опікун чи піклувальник має право на подання декларації, передбаченої пунктами 1, 3-5 частини шостої цієї статті, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подається декларація про відмову дитини від іноземного громадянства. Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.
Відповідно до ст. 25 Закону України "Про громадянство України" Міністерство закордонних справ України, посольства та консульські установи України здійснюють повноваження щодо прийняття рішень про встановлення належності до громадянства України відповідно до статті 3 цього Закону.
Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27.03.2001 № 215/2001, визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Також, вказаним Порядком також визначений перелік документів, відповідно до якого визначається належність до громадянства України та органи, уповноважені на розгляд заяв з питань громадянства.
Абзацом першим пункту 1 Порядку № 215 передбачено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.
З врахуванням наведеного, чинним законодавством України визначена як процедура перевірки належності до громадянства України, так і чіткий перелік державних органів, які мають відповідні повноваження. При цьому, суд не належить до таких органів.
Таким чином, для підтвердження факту належності до громадянства України та відсутності громадянства іншої держави законодавством передбачений не судовий, а інший порядок. Суд вважає, що слід чітко дотримуватись вимог зазначених нормативних актів, що регулюють питання громадянства та позасудового порядку вирішення таких спорів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зі змінами, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1) згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Порядок розгляду заяв щодо набуття громадянства України визначений Законом України «Про громадянство України», Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту набуття громадянства України з одночасною відмовою від громадянства інших країн не підлягає вирішенню в судовому порядку в порядку цивільного судочинства.
Якщо за законодавством заява не підлягає судовому розгляду, суддя відмовляє у відкритті провадження в справі на підставі ч. 1 ст. 186 ЦПК України, про що також зазначається в п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 (зі змінами, внесеними постановою Пленуму від 25.05.1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».
Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту набуття громадянства України з одночасною відмовою від громадянства інших країн, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. 4, 19, 186, 293, 315, 353-355 ЦПК України, суддя,-
У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту набуття громадянства України з одночасною відмовою від громадянства інших країн - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В.Калюжна