П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року

м. Рівне

Справа № 572/1940/23

Провадження № 22-ц/4815/618/24

Головуючий у Сарненському районному суді

Рівненської області: суддя Довгий І.І.

Рішення суду першої інстанції

(вступна і резолютивна частини) проголошено:

о 16 год. 34 хв. 27 лютого 2024 року

у м. Сарни Рівненської області

Повний текст рішення складено: 04 березня 2024 року

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Боймиструк С.В.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз";

відповідач ОСОБА_1 ;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року в суд звернулося Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" (далі АТ "Рівнегаз" або оператор ГРС) з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування 86 636, 28 гривень збитків. Мотивуючи вимоги, позивачем вказувалося, що станом на 30 грудня 2021 року між АТ «Рівнегаз» і ОСОБА_1 договору на розподіл природного газу не було укладено, не отримано від споживача жодної інформації про необхідність введення системи газопостачання по АДРЕСА_1 в експлуатацію та в подальшому оформленні всіх необхідних документів пов`язаних з цими заходами. Також відсутні будь-які обставини, які б підтверджували факт приєднання ОСОБА_1 до умов договору розподілу природного газу (акцептування) до 30 грудня 2021 року.

30 грудня 2021 року АТ "Рівнегаз" по вул. Василя Стефаника, 39, у м. Сарни Рівненської області було виявлено несанкціонований відбір природного газу з газорозподільних мереж через самовільно під`єднаний підземний газопровід, який фізично з`єднаний, а саме врізаний у вуличний газопровід, та підведений до житлового будинку. В зв`язку з відсутністю обліку витрат (споживання) природного газу представниками оператора ГРС в присутності представника органу місцевого самоврядування (заступника начальника управління житлово-комунального господарства Сарненської міської ради) того ж дня складено акт про порушення №RV000034, який було направлено відповідачу 31 грудня 2021 року засобами поштового зв`язку.

До моменту виявлення зазначеного порушення будь-яких звернень від ОСОБА_1 про необхідність здійснення робіт з пусконалагоджувальних робіт до АТ «Рівнегаз» не надходило.

В подальшому, 20 січня 2022 року, комісією АТ «Рівнегаз» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем (далі Кодекс ГРС) було розглянуто акт про порушення № RV000034 від 30.12.2021 та, враховуючи сукупність обставин, встановлених під час проведення засідання з розгляду вказаного акту про порушення, прийнято рішення про задоволення акту та про необхідність складення акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Згідно з актом-розрахунком №000034 від 20 січня 2022 року нарахування було проведено за період часу з 23 грудня 2021 року по 29 грудня 2022 року включно. При цьому вказаний акт було направлено відповідачу разом з рахунком на оплату 14 березня 2023 року.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2024 року позов задоволено повністю.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ "Рівнегаз" 86 636, 28 гривень вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і 2 684 гривні судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у неповноті з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушенні судом норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права, просить його скасувати.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначалося про неврахування судом того, що всупереч пункту 2 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС акт про порушення від 30 грудня 2021 року складено оператором ГРС за його відсутності, а про місце та інші обставини його складання заявнику відомо не було.

Залишено без уваги й вимоги пункту 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРС, оскільки судом визнано законним період нарахування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу з 30 грудня 2021 року по 29 грудня 2022 року, що також не відповідає нормам цивільного законодавства.

Вирішуючи 19 червня 2023 року питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд урахував лише ціну позову, яка не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 342 Х 100 = 134 200 гривень), знехтувавши рештою положень ч. 3 ст. 274 ЦПК України. Зокрема, суд не звернув увагу на те, що відповідно до акту про порушення №RV000034 від 20 січня 2022 року нарахування було проведено за час із 23 грудня 2021 року по 29 грудня 2022 року включно, тобто майже на рік вперед, що є неможливим. Тому у справі слід було призначити експертизу з метою з`ясування реальної суми завданих збитків. При цьому представником відповідача заявлялися клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про призначення судової бухгалтерської експертизи з метою оцінки і підтвердження сум збитків, зазначених у акті-розрахунку від 20 січня 2022 року, проте судом було відмовлено у їх задоволенні. З огляду на це та зважаючи на виявлені упередженість і необ`єктивність, головуючому судді було заявлено відвід, який також залишено без задоволення. В сукупності ці обставини вважає порушенням права на справедливий суд.

У поданому відзиві представник АТ "Рівнегаз", вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Як з`ясовано судом, 30 грудня 2021 року оператором ГРС в присутності представника органу міського самоврядування складено акт про порушення №RV000034, яким зафіксовано, що до житлового будинку АДРЕСА_1 , володільцем якого є ОСОБА_1 самовільно під`єднаний підземний газопровід, який фізично з`єднаний, зокрема врізаний у вуличний газопровід та підведений до цього житлового будинку. При цьому витрати (споживання) природного газу не обліковуються комерційним вузлом обліку (лічильником газу). Також зазначено, що розгляд акту проводитиметься 20 січня 2022 року об 11 год. 00 хв. у м. Рівне по вул. Івана Вишенського, 4. Даний акт направлено відповідачу, що підтверджено супровідним листом, копією конверта та трекінгом відправлень АТ "Укрпошта". Вказаний конверт повернувся відправнику за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до протоколу №000034 засідання комісії АТ «Рівнегаз» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС від 20 січня 2022 року вирішено задовольнити акт про правопорушення №000034 від 30.12.2021 та скласти акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

З акту-розрахунку №000034 необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості від 20 січня 2022 року вбачається, що сума завданих збитків внаслідок монтажу та використання несанкціонованого газопроводу у АДРЕСА_1 , становить 86 636,28 гривень. На виконання акту було видано рахунок на оплату №63003799 від 14 березня 2023 року. Вказані документи були направлені ОСОБА_2 , що підтверджується супровідним листом, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та було вручено адресату 18 березня 2023 року.

Крім того, судом першої інстанції було оглянуто матеріали фотографії та відеозйомки з місця проведення огляду в АДРЕСА_1 .

Вважаючи, що йому завдано матеріальної шкоди внаслідок самовільного під`єднання підземного газопроводу, який фізично з`єднаний, зокрема врізаний у вуличний газопровід та підведений до житлового будинку АДРЕСА_1 , і незаконного використання необліковуваних об`ємів природного газу, у травні 2023 року в суд звернулося АТ "Рівнегаз" з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування 86 636, 28 гривень.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд попередньої інстанції виходив із доведеності і обґрунтованості вимог позивача, оскільки ОСОБА_1 здійснювався несанкціонований відбір природного газу, а його споживання проводилося ним без укладення договору розподілу природного газу з оператором ГРС.

Внаслідок незаконних дій відповідача було завдано збитків АТ "Рівнегаз", розмір яких обчислено відповідно до акту-розрахунку №000034 необлікованого (донарахованого) об`єму, обсягу природного газу і його вартості від 20 січня 2022 року та пункту 9 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРС за період з 23 грудня 2021 року по 29 грудня 2022 року включно. Цей розмір склав 86 636, 28 гривень, які стягнуто із ОСОБА_1 на користь оператора ГРМ.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Згідно із ст.ст. 714, 22, 1166 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.ст. 1, 40 Закону України "Про ринок природного газу" суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктами 3, 4 глави 1, пунктом 5 глави 2, пунктом 3 глави 3 розділу І, пунктами 1, 3 глави 3 розділу VI, пунктом 1 глави 2, пунктом 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРС передбачено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.

Договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу. Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління (оператор ГРС).

Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.

Споживачем природного газу є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРС оператора ГРС, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема як сировини, а не для перепродажу.

Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРС, включаючи забезпечення оператором ГРС цілодобового їх доступу до ГРС для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між оператором ГРС та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.

Для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРС.

Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРС, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРС та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРС у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРС для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРС (до ГРС якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу).

Договір розподілу природного газу має бути укладений оператором ГРС з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРС, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні оператора ГРС.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРС та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРС, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем без укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою типового договору.

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРС та має подати до оператора ГРС письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

За визначенням термінів, які містяться у Кодексі ГРС, несанкціонованим газопроводом є самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу).

Несанкціонований споживач - це фізична, юридична особа або фізична особа- підприємець, яка без укладання договору розподілу природного газу з оператором газорозподільної системи або на об`єкті, який не підключений до ГРМ в установленому порядку, здійснює несанкціонований відбір природного газу.

Несанкціонований відбір природного газу - відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу.

Самовільне під`єднання - це під`єднання несанкціонованого газопроводу та/або газових приладів чи пристроїв до газорозподільної системи, внутрішньобудинкової системи газопостачання або газових мереж внутрішнього газопостачання об`єкта споживача з порушенням встановленої законодавством процедури.

До порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: наявність несанкціонованого газопроводу; несанкціоноване відновлення газоспоживання; несанкціоноване втручання в роботу засобу вимірювальної техніки (ЗВТ) (комерційного вузла обліку газу (ВОГ), зокрема лічильника газу; несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання; несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку); використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу.

Оператор газорозподільної системи при проведенні контрольного огляду вузла обліку має право оглядати комерційний вузол обліку газу та його складові на предмет відсутності ознак пошкодження ЗВТ, пошкодження пломб, несанкціонованого втручання в ЗВТ, несанкціонованого газопроводу та/або несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу).

У разі виявлення оператором ГРС несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток Х цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення.

Отже, встановлено, що ОСОБА_1 порушено вимоги Кодексу ГРС, що полягає у несанкціонованому та необлікованому використанні природного газу споживачем без укладення договору розподілу природного газу через несанкціонований газопровід, і таке порушення виявлено та зафіксовано у встановленому законом порядку і спосіб. Тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача як завдавача шкоди вартості необлікованого об`єму природного газу у розмірі 86 636,28 гривень, нарахованої оператором ГРС відповідно до вимог Кодексу ГРС.

При цьому вартість необлікованого об`єму природного газу, сформованого в акті-розрахунку від 20 січня 2022 року № 000034, здійснено АТ «Рівнегаз» з урахуванням визначених об`ємів природного газу та відповідно зміни граничних обсягів в опалювальний та неопалювальний період.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення норм процесуального права, які полягали у відмові в призначенні судової бухгалтерської експертизи з приводу визначення розміру завданих збитків, то апеляційний суд з ними не погоджується.

Так, відповідно до ч.ч. 1-2, 5-6 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Між тим, матеріали справи не містять, а заявником не було наведено тих обставин, що йому створювалися будь-які процесуальні перешкоди для звернення з власної ініціативи до судового експерта за складенням на його замовлення відповідного висновку.

Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений права подати й інші засоби доказування, в т.ч. письмові, які спростовували би доводи та вимоги позивача.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Верховний Суд у своїй постанові від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17 висловився про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Не вбачалося підстав для розгляду справи судом першої інстанції в порядку загального позовного провадження, на чому наполягав позивач. Цим обставинам суд дав детальну і вичерпну оцінку, відмовивши у задоволенні заяви про це та продовживши розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Так, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи:

1) малозначні справи;

2) що виникають з трудових відносин;

3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:

1) ціну позову;

2) значення справи для сторін;

3) обраний позивачем спосіб захисту;

4) категорію та складність справи;

5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо;

6) кількість сторін та інших учасників справи;

7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;

8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Оскільки ціна позову склала 86 636, 28 гривень, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а інші обставини справи також не свідчили про необхідність розгляду справи у порядку загального позовного провадження, тому спір судом вирішено за правилами спрощеного позовного провадження.

Необґрунтованими визнаються колегією суддів покликання автора апеляційної скарги про упередженість та необ`єктивність суду при вирішенні спірних правовідносин з огляду на відмову суду у розгляді справи у порядку загального позовного провадження. Ця відмова, на думку заявника, є підставою для відводу судді.

Між тим, судом правильно враховано, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 ЦПК України).

Не заслуговують на увагу й інші аргументи заявника про недодержання судом попередньої інстанції норм процесуального права, виходячи з такого.

Згідно із абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких фактів про процесуально-правові дефекти, що потягли би помилкове розв`язання спору, заявник не надав, матеріали справи не містять, а апеляційним судом здобуто не було.

При цьому встановлено й відсутність обставин, які свідчили би про обов`язкове скасування судового рішення внаслідок існування підстав, передбачених ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

З приводу тверджень про неправильне застосування норм матеріального права, то вони спростовуються правильністю висновків суду попередньої інстанції.

Решта доводів апеляційної скарги також є необґрунтованими і тому колегією суддів відхиляються з цих міркувань.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягав позивач, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.

Згідно із ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М.Ковальчук

С.В.Боймиструк