Справа № 754/5618/24
У Х В А Л А

Іменем України

15 травня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді - Галась І.А.

При секретарі - Матушок І.В.

за відсутності сторін

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальності «Факторинг Партнерс» про заміну сторони у виконавчому провадженні,

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальності «Факторинг Партнерс» про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, у виконавчому провадженні відкритого на підставі виконавчого напису № 13129 вчиненого 17.12.2021 року про стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія».

Сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко О.О. на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого напису №13129 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» заборгованості в розмірі 7561,20 грн.

Відповідно до доданих до заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником, укладеного між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» і ТОВ «Факторинг Партнерс» договору факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023 до останнього перейшло право вимоги до боржника.

Відповідно до ч.1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до п.1 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином. Тлумачення ч.1 ст.512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору:

- купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК України);

- дарування (ч.2 ст.718 ЦК України);

- факторингу (гл. 73 ЦК України).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 закону «Про виконавче провадження».

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 20.11.2013 року у справі №6-122цс13 заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст.6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

Верховним Судом України у постанові від 20.11.2013 року висловлена правова позиція у справі № 6-122цс13 у якій зазначено про те, що виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимог (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Приймаючи до уваги те, що заявник на підставі наданих суду документів на даний час є законним правонаступником стягувача у даній справі, суд вважає, що стороною заявника доведені законні підстави для заміни сторони виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява є обґрунтованою, доведеною та законною, в зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальності «Факторинг Партнерс» про заміну сторони у виконавчому провадженні - задовольнити.

Замінити вибулого стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія»на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 6, оф. 521, ) у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого напису № 13129, вчиненого 17.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія».

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: