ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/782/24 Справа № 215/6378/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

про відмову у відводі

29 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі судді ОСОБА_2 , розглянувши заяву заяву ОСОБА_3 про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 у цивільній справі № 215/6378/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року про відмову у відкритті провадження,

УСТАНОВИВ:

26 листопада 2024 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі № 215/6378/24.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_3 подано заяву про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , які, на думку ОСОБА_3 , не вживають систему заходів для повного, всебічного розгляду справи і це доводить їх зацікавленість, а також порушили правила і норми поведінки судді з метою використання своїх можливостей для задоволення власних потреб, що призведе до результату розгляду справи в якому побічно заінтересовані судді та норму ч. 2 ст. 353 ЦПК України тлумачать на свій розсуд, що суперечить її змісту.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року заяву ОСОБА_3 про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 визнано необґрунтованою.

Заяву ОСОБА_3 про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 передано до апарату Дніпровського апеляційного суду для визначення судді для розгляду цієї заяви, в порядку ч. 1 ст. 33, ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 листопада 2024 року для розгляду заяви про відвід суддів визначено суддю Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 .

Розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

За частинами 7, 8 статті 40 ЦПК України вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи заяви, апеляційний суд приходить до переконання про відмову в її задоволенні, оскільки наведені у ній мотиви не можуть бути підставою для відводу відповідно до вимог статей 36, 37 ЦПК України.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Частина перша статті 129 Конституції України встановлює, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу з підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України.

Положеннями ч. 4 ст. 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

За приписами ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (Білуха проти України, N33949/02, § 49 - 52, від 09 листопада 2006 року).

Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зв`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися порушення порядку визначення судді для розгляду справи або процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Відповідно ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Слід зауважити, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

З заяви ОСОБА_3 не вбачається наявність обставин, які б могли бути підставою для відводу у розумінні ст. 36 ЦПК України та свідчили б про упередженість чи необ`єктивність суддів Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 при розгляді справи.

Статтями 40 та 41 ЦПК України обумовлено порядок вирішення заявленого відводу і самовідводу та наслідки їх задоволення.

При цьому, заява ОСОБА_3 про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 від розгляду цивільної справи № 215/6378/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року про відмову у відкритті провадження, розгляду не підлягає, оскільки вказані судді не входять до складу колегії, визначеної автоматизованою системою розподілу справи для розгляду вищезазначеної апеляційної скарги.

Оскільки, заявником не наведено доказів, на підставі яких можна було б зробити висновок про упередженість та необ`єктивність суддів Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , доводи ОСОБА_3 в заяві про відвід суддів не є правовими підставами для відводу судді в розумінні статей 36, 37 ЦПК України, та з урахуванням встановленої заборони втручання в здійснення правосуддя, вплив на суддю у будь-який спосіб, апеляційний суд приходить до висновку, що заява про відвід суддів задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 у цивільній справі № 215/6378/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року про відмову у відкритті провадження відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: ОСОБА_2