Справа № 130/821/24
Провадження № 22-ц/801/2343/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 рокуСправа № 130/821/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Медвецького С. К.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Пузіна Дениса Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 вересня 2024 року, ухвалене у складі судді Порощука П .П. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У березні 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 вересня 2021 року між сторонами було укладено договір №104071-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов договору відповідачка отримала кредит у розмірі 34 000 грн на умовах строковості, та платності 0,86501471% за кожен день користування кредитом.

Позивач свої зобов`язання за договором кредиту та додатковою угодою виконав, та надав відповідачці грошові кошти в розмірі 34 000 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 , який ОСОБА_1 вказала при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням).

Також 03 грудня 2021 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до вказаного договору, відповідно до умов якого позичальнику додатково було надано кредит у розмірі 13 000 грн, комісія з надання додаткового кредиту 1 950 грн.

До теперішнього часу відповідачка свої зобов`язання за договором № 104071-КС-001 про надання кредиту та додатковою угодою належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти у розмірі 50 903,65 грн, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором.

Станом на 03 січня 2024 року за вказаним договором утворилась заборгованість у розмірі 80 942,70 грн, з яких 36 608,90 грн заборгованість за тілом кредиту, 44 333,80 грн заборгованість за процентам.

На підставі викладеного позивач, звернувшись в суд із даним позовом, просив стягнути із ОСОБА_1 вказаний розмір заборгованості, а також понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 вересня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором №104071-КС-001 в розмірі 80 942,70 грн, а також судовий збір у розмірі 2 244,40 грн.

Ухвалюючи таке рішення суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі. Відповідач розуміла розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що нею під сумнів не ставиться.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст.627 ЦК України. Крім того, проценти за користування кредитом визначено згідно положень ст.1048, 1056-1 ЦК України, відповідно такі не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні вище вказаного положення закону.

Аналізуючи норми наведеного законодавства та дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Окрім того місцевий суд не прийняв до розгляду поданий представником відповідачки адвокатом Пузіним Д. М. відзив на позовну заяву, оскільки він був поданий із пропущення строку, заяви про його поновлення стороною відповідача заявлено не було.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким рішенням, представник відповідачки подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Медвецький С. К., Копаничук С. Г.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 листопада 2024 року справу призначено до розгляду на 28 листопада 2024 року в порядку письмового провадження.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що Кредитний договір № 104071-КС-001 від 8 вересня 2021 року, а також додаткову угоду до кредитного договору № 104071-КС-001 від 03 грудня 2021 року ОСОБА_1 в електронному вигляді з ТОВ «Бізнес Позика» не укладала та не підписувала, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримувала.

Позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору.

На цей час відсутні будь-які докази, що підтверджують перерахування ТОВ «Бізнес Позика» коштів саме відповідачу згідно із договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту та отримання саме нею вищезазначених коштів. А також відсутні будь-які підтвердження отримання відповідачем повідомлень про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором.

Окрім того ТОВ «Бізнес Позика» не мало права нараховувати у період дії в Україні воєнного стану позичальнику, який мав прострочення виконання грошового зобов`язання за договором, як 3 % річних, так й інфляційних втрат, оскільки за законом відповідач звільнений від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК.

Відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «Бізнес Позика» не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

08 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бізнес Позика» було укладено договір №104071-КС-001 про надання кредиту, відповідно до якого позивач надає відповідачеві грошові кошти у розмірі 34 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором (а. с. 11-12).

Строк кредиту 24 тижні, процентна ставка в день 0,86501471% фіксована, комісія за надання кредиту 5 100 грн, загальний розмір кредиту 34 000 грн, термін дії договору до 23 лютого 2022 року, орієнтовна загальна вартість кредиту 74 760 грн, орієнтовна річна процентна ставка 3588,73%.

Протягом терміну дії кредиту процентна ставка нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом (п. 2).

У п. 3 договору визначено графік платежів.

У п. 15 договору зазначені паспортні дані ОСОБА_1 , номер телефону, адреса електронної пошти. Договір підписаний одноразовим ідентифікатором G-4632 08 вересня 2021 року о 19 год. 35 хв. 31 сек.

На а. с. 13-14 паспорт споживчого кредиту із аналогічними умовами.

На а. с. 15 пропозиція укласти договір (оферта) №104071-КС-001 про надання кредиту із аналогічними умовами.

На а. с. 52 прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору №104071-КС-001 про надання кредиту із аналогічними умовами.

На а. с. 36 анкета клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи) із паспортними даними ОСОБА_1 , номером телефону, адресою електронної пошти, номер банківської картки № НОМЕР_1 .

На а. с. 43-46 фотокопії паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 .

Відповідно до довідок ТОВ ФК «Елаєнс» 08 вересня 2021 року було проведено платежі від імені ТОВ «Бізпозика» у розмірі 20 000 грн та 14 000 грн на картку № НОМЕР_1 із призначенням «Перерах. коштів ОСОБА_1 ІПН зг. до кредитного дог. №104071-КС-001 від 08.09.2021 Без ПДВ» (а. с. 34-35).

03 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Бізнес Позика» було укладено додаткову угоду 1 до договору №104071-КС-001 про надання кредиту від 08 вересня 2021 року, відповідно до якого кредит збільшується на 13 000 грн (а. с. 23-25).

У п. 2.2-2.5, 2.7 додаткової угоди визначено, що після збільшення кредиту загальна сума отриманого та неповернутого кредиту становить 38 292,01 грн. Строк кредитування продовжено на 86 днів, термі дії договору до 20 травня 2022 року. Після укладення додаткової угоди загальна сума отриманого кредиту 38 292,01 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту 78 092,44 грн, орієнтовна річна процентна ставка 2394,05%, комісія за зміну умов кредиту 1 950 грн.

У п. 3 додаткової угоди визначено графік платежів.

У п. 15 додаткової угоди зазначені паспортні дані ОСОБА_1 . Договір підписаний одноразовим ідентифікатором G-9462 03 грудня 2021 року о 22 год. 52 хв. 36 сек.

На а. с. 26 паспорт споживчого кредиту із аналогічними умовами.

На а. с. 28-29 пропозиція укласти додаткову угоду (оферта) до договору №104071-КС-001 про надання кредиту із аналогічними умовами.

На а. с. 30 прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення додаткової угоди до договору №104071-КС-001 про надання кредиту із аналогічними умовами.

Як видно із квитанції №467750851 від 03 грудня 2021 року ТОВ «Бізнес Позика » о 22 год. 55 хв. переказало на картку № НОМЕР_2 13 000 грн із призначенням платежу «Перерах. Коштів ОСОБА_1 ІПН зг. Дод. Угоди від 03.12.2021 до кредитного договору №104071-КС-001 від 08..9.2021 Без ПДВ» (а. с. 33).

Згідно із розрахунком заборгованості за договором №104071-КС-001 від 08 вересня 2021 року станом на 03 січня 2024 року розмір заборгованості становить 80 942,70 грн, з яких 36 608,90 грн заборгованість за тілом кредиту, 44 333,80 грн заборгованість за процентам. Також із розрахунку вбачається, що 22 листопада 2020 року ОСОБА_1 періодично частково погашала заборгованість, загальний розмір сплачених коштів становить 50 903,65 грн (а. с. 17-22).

Часткове погашення заборгованості також підтверджується відповідними інформаційними довідками (а. с. 131-135).

Позиція суду апеляційної інстанції

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно вимог ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

На підтвердження позовних вимог позивачем було надано оферту про укладення основного договору та додаткової угоди до нього, акцепт на укладення вказаних правочинів, докази перерахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідачки.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неукладеність між сторонами кредитного договору.

Апеляційний суд зауважує на тому, що ОСОБА_1 не оспорює у судовому порядку факту укладення кредитного договору із посиланням на те, що її персональні дані були використані третіми особами, а отже, доведеним є факт укладення між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 договору від 08 вересня 2021 року №104071-КС-001 та додаткової угоди від 03 грудня 2021 року.

Доказів, які б спростовували належність їй банківського рахунку № НОМЕР_1 , на який було перераховано кредитні кошти, ОСОБА_1 не надала.

Також апеляційний суд враховує, що зі змісту рішення суду першої інстанції вбачається, що представник відповідачки адвокат Пузін Д. М. в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві. При цьому відзив на позовну заяву не містить жодних заперечень щодо факту укладення кредитного договору та додаткової угоди до нього.

Окрім того, факт укладення договору підтверджується частковим його виконанням ОСОБА_1 у загальному розмірі 50 903,65 грн.

Наданий позивачем розрахунок, в якому відображено інформацію стосовно загальної кількості днів користування кредитом, відповідає умовам договору і цілком підтверджує нарахування процентів за користування кредитом.

Жодних доказів, які б спростовували розмір заборгованості відповідач суду не надала.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, а також будь-які докази, що підтверджують перерахування ТОВ «Бізнес Позика» коштів ОСОБА_1 згідно із договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту та отримання саме нею вищезазначених коштів, є безпідставними, адже такі докази наявні у матеріалах справи.

Колегія суддів також зазначає, що доводи апеляційної скарги про відсутність підтвердження отримання відповідачем повідомлень про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором, а також безпідставного нарахування позивачем у період дії в Україні воєнного стану 3 % річних та інфляційних втрат, є надуманими та взагалі не стосуються обставин цієї справи.

Ураховуючи викладене, а також те, що кредитний договір містить усі істотні умови, у ньому зазначені паспортні дані відповідачки, заборгованість за кредитом частково погашалася, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика».

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, понесені судові витрати зі сплати судового збору у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції слід залишити за ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Пузіна Дениса Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23 вересня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити за ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді С. Г. Копаничук

С. К. Медвецький