КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/3799/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 361/3406/18

08 травня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Музичко С.Г.

- Болотова Є.В.

при секретарі - Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційноюскаргою Броварської міської ради Броварського району Київської області на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2021 року, у цивільній справі за позовом керівника Броварської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі територіальної громади Броварської міської ради Броварського району Київської області до Броварської міської ради Броварського району Київської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним і скасування рішення та витребування майна з чужого незаконного володіння,-,-

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року керівник Броварської місцевої прокуратури Київської області звернувся до суду в інтересах держави в особі територіальної громади міста Бровари Київської області з позовом, у якому просив:

- визнати недійсним і скасувати рішення Броварської міської ради Київської області (далі - Броварська м/рада) від 26 липня 2007 року за № 398-24-05 «Про передачу земельних ділянок громадянам у власність, надання в оренду та внесення змін до рішень Броварської міської ради» у частині надання ОСОБА_1 у власність із земель міської ради земельної ділянки площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель;

- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста Бровари Київської області вказану земельну ділянку.

В обґрунтування позову зазначав, що 26 липня 2007 року рішенням Броварської м/ради за № 398-24-05 ОСОБА_1 було надано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

09 серпня 2007 року на підставі цього рішення ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності серії ЯД № 904012 на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :00:064:0500, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами опрацювання відомостей, отриманих з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, встановлено, що Броварською м/радою рішення від 26 липня 2007 року за № 398-24-05 «Про передачу земельних ділянок громадянам у власність, надання в оренду та внесення змін до рішень Броварської міської ради» прийнято незаконно, всупереч вимогам ст. ст. 20, 21, 60, 61 ЗК України та ст. ст. 88, 89 ВК України, а саме: земельна ділянка площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:064:0500, сформована за рахунок земель водного фонду, вона розташована поблизу озер та накладається на прибережну захисну смугу озер, що підтверджується відповіддю Київського державного підприємства геодезії, картографії та кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика» від 04 січня 2018 року за № 01-01/20 із відповідними схемами накладення земельних ділянок на землі водного фонду.

Вказував на те, що відповідно до вимог законодавства землі прибережної захисної смуги не можуть передаватися у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Посилався на те, що у даному випадку спірна земельна ділянка вибула з комунальної власності всупереч вимог ст. ст. 20, 21, 60, 61 ЗК України та ст. ст. 88, 89 ВК України на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування, тому існують правові підстави для визнання незаконним і скасування відповідного рішення органу місцевого самоврядування та витребування спірної земельної ділянки з незаконного володіння у комунальну власність територіальної громади міста Бровари Київської області.

Також зазначав, що підставою для представництва інтересів держави прокуратурою у даному випадку є те, що прийняття оскаржуваного рішення відповідачем Броварською м/радою суперечить інтересам держави, цим рішенням порушено інтереси територіальної громади органом місцевого самоврядування, який діяв всупереч її інтересам та вимогам законодавства, однак відсутній орган до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту інтересів територіальної громади в судовому порядку.

Посилаючись на наведене, прокурор просив позов задовольнити.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2021 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Броварської міської ради Київської області від 26 липня 2007 року № 398-24-05 «Про передачу земельних ділянок громадянам у власність, надання в оренду та внесення змін до рішень Броварської міської ради» у частині надання ОСОБА_1 у власність із земель міської ради земельної ділянки площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Броварської міської ради Броварського району Київської області земельну ділянку площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер :00:064:0500.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Броварської міської ради Броварського району Київської області на користь Броварської окружної прокуратури Київської області судовий збір у розмірі 4219грн. 57коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Броварської окружної прокуратури Київської області судовий збір у розмірі 4219 грн. 57 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Броварська міська рада Броварського району Київської області звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу обгрунтовувала тим, що суд дійшов помилкового висновку про наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави в особі територіальної громади м. Бровари, не врахувавши, що у даній справі саме орган Держгеокадастру має право на звернення до суду для здійснення своїх повноважень з нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства.

Вказувала на те, що суд безпідставно посилається на висновки експерта № 12/18 від 22 лютого 2018 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, оскільки вказана експертиза жодним чином не стосується земельної ділянки, яка є предметом розгляду у даній справі.

Посилався на те, що подані прокурором докази на підтвердження його доводів містять суб'єктивну, нічим не підтверджену інформацію відповідних органів та не є належними і допустимими доказами, вони не стосуються того часу, коли оскаржуване рішення було прийнято та спірна земельна ділянка була відведена ОСОБА_1

Зауважував, що до Господарського суду Київської області керівником Броварської місцевої прокуратури Київської області були подані позовні заяви до ТОВ «Кондитер-Інвест» та ТОВ «Підприємство «Будконтракт», предметами розгляду даних справ є оскарження передачі земельних ділянок в орендне користування, оскільки позивач вважав, що виділення земельних ділянок здійснювалося за рахунок земель водного фонду. Водні об'єкти, і в даній судовій справі, і у вище зазначених є одними і тими самими. І саме для подачі цих позовних заяв прокуратурою була замовлена експертиза, на яку й посилався суд. За результатами розгляду позовних вимог були прийняті постанови Північного апеляційного господарського суду відповідно від 02 червня 2020 року у справі № 911/431/18 та від 05.08.2020 року у справі № 911/429/18, якими відмовлено у задоволенні позовних вимог, оскільки під час розгляду було встановлено, що дані водні об'єкти є не озерами, а ставами, а отже і розміри захисної прибережної смуги є менші.

У відзиві на апеляційну скаргу, Броварська окружна прокуратура просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначала, що враховуючи відсутність органу, який мав би здійснювати захист порушених інтересів держави у спірних правовідносинах, оскільки законодавством не передбачена можливість участі у справі одного й того самого органу самоврядування у статусі позивача та відповідача одночасно, у зв'язку з цим Броварська міська рада не може бути позивачем у спірних правовідносинах, а Держгеокадастр не наділений повноваженнями власника на захист права власності, а надані законом функції державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі не наділяють правом на звернення до суду з позовними вимогами, заявленими у цій справі, відтак, з урахуванням прав прокурора, які надані ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів держави в суді є єдиним правильно обраним способом захисту. Вказувала, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вони є безпідставними. Крім того, посилалася на те, що рішення суду в частині витребування земельної ділянки жодним чином не порушує права ОСОБА_1 , а відтак міська рада не повноважень на оскарження рішення суду в цій частині.

В судовому засіданні Броварської міської ради Броварського району Київської області - Сенько О.В. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Прокурор Стовбчатий А.Ю. проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення, учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 26 липня 2007 року Броварської міською радою прийнято рішення за № 398-24-05 «Про передачу земельних ділянок громадянам у власність, надання в оренду та внесення змін до рішень Броварської міської ради», яким надано у власність із земель міської ради земельні ділянки громадянам, зокрема, відповідачу ОСОБА_1 - земельну ділянку площею 0,1000 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель у АДРЕСА_1 .

03 серпня 2007 року ТОВ «Експертно-консультаційний центр» виготовлена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки (державних актів на право власності на земельні ділянки), зокрема, ОСОБА_1 на земельну ділянку у АДРЕСА_1 (площею 0,1000 га).

09 серпня 2007 року на підставі вказаного рішення Броварської міської ради № 398-24-05 від 26 липня 2007 року ОСОБА_1 одержала державний акт серії ЯК № 683917 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:064:0500, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Із листів КДПГККГС «Київгеоінформатика» від 04 січня 2018 року за № 01-01/20, від 02 травня 2018 року за № 01-01/283 та від 25 квітня 2018 року за № 01-01/148, листа Управління водних ресурсів у м. Києві та Київській області за № 01-12/53 від 24 січня 2018 року «Про надання інформації щодо статусу озер у м. Бровари», та висновка експерта № 12/18 від 22 лютого 2018 року вбачається, що на території міста м. Бровари Київської області розташовані озера: у парку «Приозерний» (озеро Біле), у парку «Перемоги» (озеро Перемога), між АДРЕСА_2 , станом саме на 2007-2009 роки земельна ділянка із кадастровим номером :00:064:0500 повністю накладається на землі водного фонду, а саме на прибережні захисні смуги озер, що підтверджується схемою накладення зазначеної земельної ділянки на землі водного фонду в межах Броварського району Київської області, міститься інформація координат ділянок берегової лінії озер у меженний період станом на 2007 рік відповідно до топографічного масштабу 1:2000.

Із доданих до листів КДПГККГС «Київгеоінформатика» від 04 січня 2018 року за № 01-01/20 та від 02 травня 2018 року викопіювання з топографічних матеріалів та матеріалів космічної зйомки станом на 2007, 2009 та 2010 роки вбачається, що біля земельної ділянки з кадастровим номером :00:064:0500 розміщені чотири озера, прибережні захисні смуги яких становлять 100 м.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що прокурором підтверджено належними та допустимими доказами, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:064:0500 накладається на землі водного фонду та її передача у власність ОСОБА_1 суперечить вимогам ст. 19 Конституції України, ст. ст. 20, 58, 59, 60, 61, 84, 122 ЗК України, ст. ст. 86, 88, 89 ВК України, тому рішення Броварської міської ради від 26 липня 2007 року за № 398-24-05«Про передачу земельних ділянок громадянам у власність, надання в оренду та внесення змін до рішень Броварської міської ради» у частині надання ОСОБА_1 вказаної вище земельної ділянки є незаконним та таким, що підлягає скасуванню у порядку, передбаченому ст. ст. 21, 152, 155 ЗК України. Суд вказав, що позовні вимоги про витребування від відповідача ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :00:064:0500, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд вважав, що земельна ділянка площею 0,1000 га, що належала до комунальної власності територіальної громади міста Бровари Київської області, кадастровий номер :00:064:0500, у власність відповідачу ОСОБА_1 на підставі прийнятого Броварською м/радою рішення від 26 липня 2007 року за № 398-24-05 передана з порушенням вимог законодавства та таке порушення відбулося саме Броварською міською радою, яка повинна захищати інтереси територіальної громади міста Бровари Київської області, та враховуючи відсутність органу до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту інтересів територіальної громади в судовому порядку у випадку порушення їх органом, який її представляє у спірних правовідносинах, представництво прокурором у даному випадку інтересів держави в особі територіальної громади міста Бровари Київської області відповідає вимогам законодавства.

Про порушення права держави або про особу, яка його порушила, прокурор довідався лише 04 січня 2018 року при отриманні ним інформації від КДПГККГС «Київгеоінформатика» про накладення на землі водного фонду земельної ділянки з кадастровим номером :00:064:0500. До суду з цією позовною заявою прокурор звернувся 08 червня 2018 року, тобто в межах визначеного законом трирічного строку для звернення до суду з позовною заявою за захистом порушеного права.

Такі висновки суду грунтуються на нормах матеріального та процесуального права.

Згідно зі статтями 19, 20 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі й землі водного фонду; віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Подібний порядок встановлено й для зміни цільового призначення земель, що згідно із частиною другою статті 20 ЗК України проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 58 ЗК України та статтею 4 Водного кодексу України (далі - ВК України) до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню й належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Чинним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.

Так, стаття 59 ЗК України передбачає обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлює можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди. Відповідно ж до частини четвертої статті 84 ЗК України землі водного фонду не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством.

Випадки передачі земель водного фонду до приватної власності, зокрема громадян, передбачені положеннями частини другої статті 59 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення правовідносин).

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо (частина четверта статті 59 ЗК України).

Отже, за змістом зазначених норм права, землі під водними об`єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки) і каналами; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерелами; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі, зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.

За положеннями статті 60 ЗК України та статті 88 ВК України (у редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин) уздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Правовий режим прибережних смуг визначається статтями 60, 62 ЗК України та статтями 1, 88, 90 ВК України.

Так, згідно зі статтею 61 ЗК України, статтею 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів; для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об`єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

Відповідно до статті 60 ЗК України, статті 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 га - 25 м; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 га - 50 м; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 м.

Крім того, за положеннями частини четвертої статті 88 ВК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням конкретних умов, що склалися.

Згідно з пунктом 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05 листопада 2004 року № 434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року № 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», з урахуванням конкретної ситуації.

Таким чином, землі, зайняті поверхневими водами, природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами й іншими водними об`єктами, та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які поширюється окремий порядок надання й використання.

Отже, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони, визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим.

Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (стаття 60 ЗК України, стаття 88 ВК України).

Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у статті 59 ЗК України, суперечить нормам статей 83, 84 цього Кодексу.

Конституція України (статті 13, 14) визначає, що земля, водні ресурси є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.,

За правилами статей 4, 5 ЗК України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Стаття 80 ЗК України закріплює суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності.

З огляду на наведене, положення частини першої статті 83, частини першої статті 84, статті 122 ЗК України, статей 1, 2, 6, 10 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі, відповідно, державної чи комунальної власності. В цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Отже, правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

У спорах стосовно прибережних захисних смуг, інших земель, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, стаття 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України). Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, без належного дозволу уповноваженого на те органу може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 372/2180/15-ц (провадження № 14-76цс18), від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц (провадження № 14-235цс18).

Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про обґрунтованість вимог керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області та визнання незаконним і скасування рішення 26 липня 2007 року за № 398-24-05 «Про передачу земельних ділянок громадянам у власність, надання в оренду та внесення змін до рішень Броварської міської ради» у частині надання ОСОБА_1 у власність із земель міської ради земельної ділянки площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, оскільки спірна земельна ділянка вибула з власності на підставі рішення, яке прийнято з порушенням вимог земельного та водного законодавства.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що суд взяв за основу листи з відповідними схемами накладення земельних ділянок на землі водного фонду, які містять лише суб`єктивну, не підтверджену інформацію відповідних органів, є безпідставними, оскільки спрямовані на необхідність переоцінки доказів у справі на користь міської ради. При цьому, порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена судом першої інстанції повно та всебічно.

Доказів на спростування доказів, наданих прокурором матеріали справи не містять.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не реалізувала своє процесуальне право щодо оскарження рішення суду, а Броварська міська рада Броварського району Київської області не є її законним представником та не неділена відповідними повноваження захищати права та інтереси останньої, апеляційний суд відхиляє доводи скарги з посиланням на те, що відсутні підстави для витребування в ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, оскільки права та інтереси Броварської міської ради Броварського району Київської області у цій частині не порушені.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в рішенні суду, питання вичерпності висновків суду, апеляційний суд виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованого та правильного висновку суду першої інстанції.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення не впливають, судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу, що відповідає положенням статті 6 Конвенції, а тому колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України , апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Броварської міської ради Броварського району Київської області залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 травня 2024 року.

Головуючий: Судді: