ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/624/23 Головуючий у 1-й інстанції : Черниш О.Л.
Номер провадження: 22-ц/819/194/24 Доповідач: Воронцова Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач): Воронцової Л.П ,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар: Доброва К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Банк Форвард" на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 лютого 2024 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Банк Форвард", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства "Банк Форвард", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 20 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис № 23160 про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Банк Форвард" заборгованості в розмірі 25443 грн 62 коп. Зазначила, що з червня 2023 року їй було обмежено доступ до карткового рахунку та знято з рахунку кошти в сумі 4905,97 грн, після чого з Реєстру виконавчих проваджень вона дізналася про наявність виконавчого провадження № 67416694, відкритого на підставі вказаного виконавчого напису. Після звернення до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. вона була ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження. Зазначила, що будь-яких документів, зокрема копії оскаржуваного виконавчого напису, від приватного виконавця, акціонерного товариства "Банк Форвард" чи від приватного нотаріуса не отримувала, діючих кредитів не мала. Вважає виконавчий напис № 23160 від 20 серпня 2021 року таким, що вчинений з порушенням закону, оскільки вказана в ньому сума не є безспірною, адже право вимоги не підтверджене належними доказами, позивачка не має невиконаних договірних зобов`язань перед кредитними установами, будь-яких договорів з відповідачем не укладала.

З огляду на вказане, зурахуванням уточнень позовної заяви просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 23160, вчинений 20 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, про стягнення з неї заборгованості в розмірі 25 443 грн 62 коп.; здійснити поворот виконання виконавчого напису № 23160 від 20 серпня 2021 року, вчиненого 20 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Банк Форвард" заборгованості в розмірі 25 443 грн 62 коп. та стягнути понесені судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 02 лютого 2024року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із рішенням суду представник Акціонерного товариства "Банк Форвард"подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та невідповідність висновку, викладеного у рішенні суду, обставинам справи, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що:

- 30 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Русский Стандарт", провонаступником якого є АТ "Банк Форвард" було укладено кредитний договір № 100300002, відповідно до якого позивач отримала грошові кошти. Кредитний договір підписано сторонами, які досягли всіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Кредитні правовідносини виникли між сторонами в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 634 ЦК України, шляхом приєднання. Договір укладено в простій письмовій формі, оскільки його нотаріальне посвідчення не вимагається нормами законодавства. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору та неповерненням кредитних коштів 20 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис № 23160 про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Банк Форвард" заборгованості в розмірі 25443 грн 62 коп.;

-відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався те, що зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, оскільки нотаріусом належним чином не перевірено безспірність заявлених до стягнення вимог, нотаріусу не було надано всі необхідні документи, передбачені Переліком, які підтверджують безспірність заборгованості, однак Акціонерне товариство "Банк Форвард" на момент звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису надало всі передбачені законом документи (оригінал кредитного договору, розрахунок заборгованості, виписки по особових рахунках, вимогу про усунення порушень), що доводять безспірність вимог банку;

-позивач, зазначаючи про спірність заборгованості не надав відповідних доказів на підтвердження своїх тверджень, зокрема розрахунків на підтвердження того, що на час вчинення виконавчого напису її заборгованість була відсутня або була в іншому розмірі, ніж зазначено у виконавчому написі;

-суд першої інстанції неправомірно стягнув з Акціонерного товариства "Банк Форвард" на користь позивача безпідставно набуті кошти у розмірі 25 443 грн 62 коп., оскільки на підставі рішення Правління Національного банку України від 07.02.2023 року № 49- рш/БТ "Про віднесення АТ "Банк Форвард" до категорії неплатоспроможних", а також рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) від 07.02.2023 року №155 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Банк Форвард»" та рішення Правління Національного банку України від 07 березня 2023 року № 90- рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства "Банк Форвард" та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) від 07 березня 2023 року № 276 "Про початок процедури ліквідації АТ "Банк Форвард" та делегування повноважень ліквідатора банку" розпочато процедуру ліквідації АТ "Банк Форвард" строком на три роки з 08 березня 2023 року до 07 березня 2026 року включно, відтак початок процедури виведення з ринку АТ "Банк Форвард" шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що є підставою для відмови в задоволенні даної вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Рева С.Л., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначила, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними, оскільки виконавчий напис № 23160 від 20 серпня 2021 року вчинено приватним нотаріусом із порушенням вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів, а саме: приватному нотаріусу не надано первинних бухгалтерських документів на підтвердження факту безспірності заборгованості, оформлених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"; боржнику не надсилалася письмова вимога про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису); виконавчий напис вчинено на підставі договору, який не був нотаріально посвідченим. Крім того, зазначила, що незважаючи на ухвалу суду про заабезпечення позову, якою зупинено стягнення у виконавчому провадженні, приватний виконавець продовжив стягнення з позивачки заборгованості за виконавчим написом та стягнув всю суму, яку він ввважав заборгованістю, відтак визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є правовою підставою для здійснення повороту виконання виконавчого напису та повернення стягненого майна.

За таких підстав, просила апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Форвард" залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 лютого 2024 року - без змін.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, місце і час розгляду справи, тому колегія суддів вважає можливим справу розглянути у їх відсутність, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 06 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67416694 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Банк Форвард" заборгованості у розмірі 25443 грн 62 коп. на підставі виконавчого напису № 23260, виданого 20 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем.

06 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 67416694 при примусовому виконанні виконавчого напису № 23260, виданого 20 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, а саме 30487 грн 98 коп.

Відповідно до повідомлення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. № 67416694 від 26 червня 2023 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 67416694 становить 30487 грн 98 коп., з яких: основна сума боргу - 25443 грн 62 коп., основна винагорода приватного виконавця - 2544 грн 36 коп., витрати виконавчого провадження - 2500 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04 липня 2023 року витребувано у приватного нотаріуса нотаріального округу міста Києва Бригіди В.О. копії виконавчих документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 23260 від 20 серпня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Банк Форвард" заборгованості у розмірі 25443 грн 62 коп., однак жодних документів від нотаріуса до суду не надійшло.

В апеляційній скарзі та письмових поясненнях від 23 липня 2023 року, наданих суду першої інстанції, представник Акціонерного товариства "Банк Форвард" зазначає, що кредитний договір № 100300002 від 30 вересня 2012 року, який став підставою для видачі оскаржуваного виконавчого напису, не був нотаріально посвідченим, кредитні правовідносини виникли між сторонами в порядку, передбаченому ч.1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання. Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Договір укладений в простій письмовій формі, оскільки його нотаріальне посвідчення не вимагається нормами законодавства.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що на момент вчинення виконавчого напису № 23260 від 20 серпня 2021 року діяла редакція Постанови КМУ № 1172, яка не передбачала можливість стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів з підстав, що випливають з Кредитних договорів, а тому відповідач безпідставно звернувся до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, а нотаріус без правових підстав такий напис видав. Доказів того, що відповідач направляв на адресу позивача повідомлення про погашення заборгованості і таке повідомлення було отримано останнім, та як наслідок, за спливом 30 днів з дня його отримання позивачем не було погашено заборгованості, матеріали справи не містять, що свідчить про невиконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Суд зауважив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", з якої вбачається, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Проте відповідачем на підтвердження безспірності заборгованості, вказаної у оскаржуваному виконавчому написі розрахунку заборгованості або виписки з особового рахунку позивача не надано.

З огляду на це, враховуючи, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем з порушенням приписів діючого законодавства, суд дійшов висновку про порушення прав та інтересів позивача з боку відповідача та обґрунтованість позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Щодо позовних вимог про повернення стягнутих за виконавчим написом в межах виконавчого провадження коштів у розмірі 25 443 грн 62 коп., суд першої інстанції вважав, що права позивача мають бути захищені повним обсягом, тому здійснив поворот виконання виконавчого напису № 23160, вчиненого 20 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, а саме: стягнув з Акціонерного товариства "Банк Форвард" на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті кошти за вказаним виконавчим написом у розмірі 25 443 грн 62 коп.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закону України "Про нотаріат"). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів регламентована Главою 14 Закону України "Про нотаріат" та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" перелік документів після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» був доповнений новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 були визнанi незаконними i нечинними, зокрема, положення пункту 2 Переліку. Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Виконавчий напис нотаріуса № 23260, який є предметом дослідження у даній справі вчинено нотаріусом 20 серпня 2021 року, тобто після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22 лютого 2017 року, якою були визнані незаконними i нечинними, зокрема, положення пункту 2 Переліку.

Отже, у зв`язку з визнанням судом незаконними норм постанови КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року, якими було доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, положеннями про кредитні договори, станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису постанова КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 діяла в редакції, яка не передбачала права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, а передбачала стягнення на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року не впливає на чинність правових норм, що підлягають застосуванню при вирішенні даного судового спору, що судовий розсуд під час її ухвалення був направлений на забезпечення стягувача реальною можливістю звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а не на обмеження стягувача у такому праві, та вважає, що вони є суб`єктивним тлумаченням апелянтом зазначеного рішення суду.

Крім того, колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 констатувала, що коли порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України "Про нотаріат", та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Однак, у справі, рішення, у якій є предметом перегляду у даній справі встановлено недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України "Про нотаріат" в частині невідповідності наданих нотаріусу документів, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, що призвели до порушення гарантованих законом прав боржника.

Встановлені судом та визнані представником відповідача обставини свідчать, що серед документів наданих Банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Наданий нотаріусу кредитний договір№ 100300002від 30 вересня 2012 року не посвідчений нотаріально, а отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 викладено висновок про те, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин суд першої інстанції мав задовольнити позов ОСОБА_1 у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а не з підстав, зазначених в тексті рішення, оскільки перевірка доводів сторін чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мала безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи дотримано процедури направлення боржнику вимоги про погашення заборгованості здійснюється судом у повному обсязі та зазначається в рішенні у тому випадку, коли надані стягувачем документи на підтвердження безспірної заборгованості боржника відповідають умовам вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оскаржуваними судовим рішенням через власне суб`єктивне тлумачення процесуального законодавства.

Щодо позовних вимог про поворот виконання виконавчого напису № 23160 від 20 серпня 2021 року, вчиненого 20 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Банк Форвард" заборгованості в розмірі 25 443 грн 62 коп.,суд дійшов такого висновку.

Умови, за яких можливий поворот виконання рішення, визначені частинами 1-3 статті 444 ЦПК України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до ч. 9 ст. 444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 року Конституції України вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Аналіз положень статті 444 ЦПК України (поворот виконання рішення, постанови) свідчить про те, що вказана норма регулює виключно питання повороту виконання судового рішення.

Предметом примусового виконання у виконавчому провадженні № 67416694 заборгованості у розмірі 25443 грн 62 коп., було не судове рішення, а виконавчий напис нотаріуса № 23260, вчинений 20 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем.

Звертаючись до суду із вимогою про поворот виконання, позивач фактично просить повернути виконання виконавчого напису № 23260, вчинений 20 серпня 2021 року, проте ЦПК України такої процесуальної дії не передбачено.

Разом з цим, суд звертає увагу, що статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Суд також враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, згідно якої у разі визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнуті на його виконання кошти підлягають поверненню в порядку статті 1212 ЦК України.

За таких обставин, правові підстави для задоволення вимоги ОСОБА_1 про поворот виконання виконавчого напису - відсутні.

Натомість, суд роз`яснює право звернутися до суду з вимогою про стягнення безпідставно набутих коштів в порядку статті 1212 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 4 статті 376 ЦПК України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З урахуванням зазначеного вище, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Форвард" задовольнити частково, рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 лютого 2024 року в частині вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції даної постанови. В іншій частині про поворот виконання виконавчого напису № 23160 від 20 серпня 2021 року, вчиненого 20 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Банк Форвард" заборгованості в розмірі 25 443 грн 62 коп. скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні цієї вимоги.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Форвард" задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 лютого 2024 року в частині вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції даної постанови.

В іншій частині рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні вимоги вимог про поворот виконання виконавчого напису № 23160 від 20 серпня 2021 року, вчиненого 20 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Банк Форвард" заборгованості в розмірі 25 443 грн 62 коп. відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.П. Воронцова

Судді: В.В. Майданік

Н.В. Орловська