Справа № 489/338/24
Провадження №2-н/489/70/24
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

18 січня 2024 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Микульшина Г.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

встановив:

В січні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Руду Христину Дмитрівну звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , а саме просила суд:

-видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.01.2024 до досягнення дитиною повноліття;

-допустити негайне виконання судового наказу у межах суми платежу за один місяць;

-стягнути з ОСОБА_2 на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 161 ЦПК України перелічено виключний перелік вимог,за якими стягувач може звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу, а саме судовий наказ може бути видано, якщо:

1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку;

2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника;

3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості;

4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів;

7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У поданій заяві ОСОБА_1 заявляє вимогу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь витрат на правничу допомогу.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2012 року, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер.

Проте з поданої ОСОБА_1 заяви вбачається, що заявлена нею вимога (про стягнення витрат на правничу допомогу) не входить до виключного переліку вимог, за якими може бути видано судовий наказ, визначених в ст. 161 ЦПК України.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає положенням статті 161 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки заявлено вимогу, яка не відповідає ст. 161 ЦПК України, у видачі судового наказу слід відмовити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 160, 161, 165, 258-260 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів з ОСОБА_2 відмовити.

Роз`яснити заявнику його право на звернення з тими самими вимогами до суду в порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 18.01.2024.

Суддя Г.А. Микульшина