Провадження № 22-ц/812/303/24 Суддя першої інстанції Гуденко О.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 березня 2024 року м. Миколаїв Справа № 490/3625/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Біляєвій В.М.,

за участю представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв її представник ОСОБА_1 , на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Гуденко О.А., в залі судового засідання в м. Миколаїв, повний текст якого складено 29 грудня 2023 року, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Позовні вимоги мотивував тим, що 15 січня 1994 року між ним та відповідачем було укладено шлюб.

19 липня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано.

На час перебування у шлюбі сторонами було нажито квартиру АДРЕСА_1 та кошти, які позивач заробляв і висилав на банківський рахунок для відкладення цих коштів на депозитні рахунки банків не більше 200 000 грн до одного банку, для того щоб сім`я отримувала додаткові проценти, бо сам позивач працює моряком і більшість часу проводить на судні, тому фінансами сім`ї займалась відповідач.

Всі зароблені ним кошти відсилались компаніями, на яких він працював на банківський рахунок і відповідач ці кошти знімала, а далі розподіляла між іншими банківськими депозитними рахунками.

У спірній квартирі відповідач без його згоди змінила замки і поставила квартиру під охорону, він зайти в квартиру вже не може.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив суд поділити спільне майно подружжя, а саме кошти, які є об`єктом спільної сумісної власності у рівних частинах (по кожному), суму яких уточнив у суді, а саме: стягнути на його користь 3 630 723.79 грн. Розділити квартиру АДРЕСА_1 у рівних частках (по кожному) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

11 жовтня 2021 року ОСОБА_4 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

В зустрічному позові зазначає, що також у шлюбі сторонами було придбано автомобіль марки Hyundai Tucson, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Право власності на вказаний автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_3 , він же фактично користувався цим автомобілем.

На момент припинення шлюбних стосунків сторони не мали спору, щодо поділу майна, оскільки заробітна плата, отримана ОСОБА_3 залишилась у його розпорядженні, як і придбаний у шлюбі автомобіль. В свою чергу ОСОБА_3 не претендував на поділ квартири АДРЕСА_1 , яка на підставі договору купівлі-продажу належить їй, оскільки була придбана за її особисті кошти.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просила суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки Hyundai Tucson, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію вартості зазначеного автомобіля замість її частки у праві спільної сумісної власності на вказаний автомобіль.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2021 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя до спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2023 року первісний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано квартиру за адресою: АДРЕСА_2 спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; залишено у власності ОСОБА_4 1/2 частку у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнано грошові кошти у сумі 204 490.39 доларів США, що перебували на рахунку № НОМЕР_2 .USD, відкритого на ім`я ОСОБА_4 у відділенні № 5 Акціонерне товариство «ПУМБ» (далі АТ «ПУМБ») в м. Одеса, спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4 2 858 345 грн у якості компенсації 1/2 частки у спільному сумісному майні подружжя.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено .

Визнано автомобіль марки Hundai Tucson, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 50 000 грн компенсації вартості 1/2 частки автомобіль марки Hundai Tucson, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рішення суду мотивовано тим, що суд вважає встановленим, що вказані об`єкти нерухомості придбані сторонами в період шлюбу, а отже є спільним сумісним майном подружжя і частки у спільній сумісній власності на нього є рівними (встановлена презумпція відповідачем не спростована жодними доказами).

Щодо грошових коштів, суд першої інстанції виходив з того, що за даними виписки по рахунку № НОМЕР_2 .USD, відкритого на ім`я ОСОБА_4 в АТ «ПУМБ» вбачається, що цей рахунок був нею закритий 07 листопада 2018 року, при цьому грошові кошти у сумі 204 490 дол. США ОСОБА_4 , зняла 28 липня 2018 року .

Вказані кошти були перенесені 28 липня 2017 року як капіталізація депозиту, сам депозитний рахунок у розмірі 200 000 дол. США був відкритий щонайменше 27 липня 2016 року.

При цьому суд зауважує, що доказів того, що вказані грошові кошти у розмірі 20 000 дол. США були власними особистими коштами ОСОБА_4 з огляду на вищевикладену позицію щодо презумпції спільного майна подружжя (яку відповідач не спростувала) суду не надала. Також суд враховує, що ці кошти зняті з рахунку відповідачем після розірвання шлюбу, доказів того, що вона зняла ці кошти зі згоди позивача та використала набуті кошти на потреби сім`ї - остання суду також не надала, а тому у якості компенсації 1/2 частки спільних грошових коштів, які перебували на депозитному рахунку, в розмірі 2 858 345 грн (еквівалент 102 245 дол. США за курсом НБУ на час розпорядження цими коштами згідно даних, зазначених у банківській виписці по рахунку) підлягають до задоволення.

Також оскільки ОСОБА_3 вказаний автомобіль був придбаний в період перебування у шлюбі з ОСОБА_5 то суд погоджується з твердженням позивача за зустрічним позовом, що цей об`єкт набув статусу спільного сумісного майна подружжя.

За такого вимоги зустрічного позову щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсації за 1/2 частку автомобіля, марки Hundai Tucson, в розмірі 50 000 грн - підлягають до задоволення.

Частково не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 (яка змінила прізвище на ОСОБА_6 ), в інтересах якої діяв її представник ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила його частково скасувати та ухвалити нове, яким визнати грошові кошти у сумі 204 490.39 грн, що перебували на рахунку № НОМЕР_3 , відкритого на ім`я ОСОБА_4 у відділенні № 5 АТ «ПУМБ» в м. Одеса, спільним сумісним майном подружжя та стягнути на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4 102 245.19 грн у якості компенсації частки у спільному сумісному майні подружжя.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що 27 липня 2016 року ОСОБА_4 . Фондом гарантування вкладів фізичних осіб за ПАТ «Банк Михайлівський» виплачено грошові кошти в сумі 200 000 грн, що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_2 UАН, наявною в матеріалах справи.

В подальшому, 26 жовтня 2016 року ОСОБА_4 перерахувала грошові кошти на депозитний рахунок № НОМЕР_3 та конвертувала у долари США, на загальну суму 7 900 дол. США.

Проте при ухваленні оскаржуваного рішення Центральний районний суд м. Миколаєві неправильно встановив обставини справи та дійшов хибного висновку щодо наявності у ОСОБА_4 депозитного рахунку на загальну суму 204 490.39 саме в доларах США. Сума депозиту у АТ «ПУМБ» складає 204 490.39 грн, що є гривневим еквівалентом 7 900 дол. США за курсом НБУ на час розпорядження цими коштами згідно даних, зазначених у банківській виписці по рахунку.

На день слухання справи відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 січня 1994 року, шлюб розірвано заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 липня 2018 року у справі № 490/1416/18.

З вказаним позовом ОСОБА_4 , звернулася до суду до ОСОБА_3 в лютому 2018 року.

08 листопада 2016 року ОСОБА_3 видав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_4 бути його представником у ПАТ «ПУМБ» з питань, пов`язаних із здійсненням операцій за відкритим у даному банку на його ім`я поточним, картковим рахунком НОМЕР_4 USD, НОМЕР_5 з правом розпорядження рахунками.

Згідно Акту про не проживання від 14 липня 2021 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_3 , в квартирі АДРЕСА_4 цього будинку з грудня 2016 року ОСОБА_3 фактично не проживає.

На підставі договору купівлі-продажу № 2591 від 27 липня 2001 року, укладеного на універсальній біржі «Південь», ОСОБА_4 , належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 . Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2014 року у справі № 490/13576/13-ц вказаний договір визнаний судом дійсним.

У суді апеляційної інстанції представником ОСОБА_4 на підтвердження зміни прізвища останньої було надано міжнародне свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_6 , за яким ОСОБА_7 18 вересня 2021 року у зв`язку з укладенням шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_6 .

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 3 статті 368 ЦК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина 1 статті 60 СК України). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (частина 2 статті 60 СК України).

Стаття 65 СК України регламентує право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 2 статті 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 статті 71 СК України).

Згідно з пунктами 22, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Одна із сторін спору може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована.

Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною.

Отже, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, виходячи із аналізу зазначених норм, суду, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Вищевказане положення закону також кореспондується зі статтею 60 СК України.

Предметом спору у цій справі є поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом реального поділу з дотриманням рівності часток відповідно до вартості майна, що складає ці частки.

Суд першої інстанції дійшов висновку, який не заперечувався сторонами, що обсяг майна, визначений сторонами, є спільним майном подружжя, яке придбано під час спільного життя сторін та було наявним на час припинення спільного ведення господарства, а тому зазначений сторонами обсяг рухомого майна належить до спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу, виходячи з рівності часток сторін.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 щодо стягнення з ОСОБА_4 компенсації частки грошових коштів, що перебували на банківському рахунку АТ «ПУМБ», тому апеляційний суд переглядає оскаржуване судове рішення в апеляційному порядку на предмет законності і обґрунтованості саме у цій частині та в межах доводів, наведених заявником в апеляційній скарзі.

В іншій частині судове рішення сторонами не оскаржується, тому апеляційний суд не вдається до оцінки і аналізу їх законності і обґрунтованості у неоскарженій частині.

Переглядаючи спір в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на таке.

Під час розгляду справи судом першої інстанції на вимогу суду АТ «ПУМБ» надало виписки з рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_4 .

З зазначених банківських рахунків апеляційним судом встановлено, що 27 серпня 2016 року ОСОБА_4 у відділенні № 5 АТ «ПУМБ» в м. Одеса отримала з відкритого на її ім`я в національній валюті України банківського рахунку № НОМЕР_2 виплату грошових коштів як кредиторської заборгованості від ПАТ «Банк Михайлівський» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200 000 грн ( т. 1 а.с. 187).

У той же день 27 серпня 2016 року у тій же банківській установі ОСОБА_4 отримані раніше кошти внесла на депозитний рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в іноземній валюті доларах США, де у еквіваленті до дол. США внесені кошти в національній валюті були зараховані на вказаному рахунку у розмірі 7 900 дол. США. Відповідно до виписки з цього рахунку протягом всього часу на цьому рахунку відбувалася капіталізація процентів по депозиту та капіталізація суми депозиту, при цьому суми дебиту та кредиту зазначались у доларах США та у гривневому еквіваленті відповідно до курсу, зазначеному у виписці на відповідну дату проведення банківської операції.

Так, 29 липня 2018 року ОСОБА_4 через РОS-термінал були отримані з цього рахунку грошові кошти, які на той час складали 7.900 дол. США, а в еквіваленті 204 490.39 грн ( т. 1 а.с. 188).

Отже суд першої інстанції при поділі між сторонами грошових коштів на зазначеному рахунку, дійшов помилкового висновку, що грошові кошти у сумі 204 490.39 грн на час отримання цих коштів ОСОБА_4 були визначені у дол. США.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

З урахуванням викладеного, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині поділу грошових коштів, що перебували на банківському рахунку № НОМЕР_2 .USD, відкритому на ім`я ОСОБА_4 у відділенні № 5 Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» в м. Одеса, а саме, на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_2 підлягає стягненню 102 245 грн 20 коп. в рахунок компенсації 1/2 частки у спільному сумісному майні подружжя.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судовий витрат, до яких відповідно до статті 133 ЦПК України віднесені витрати з судового збору.

З огляду на висновок суду апеляційної інстанції про задоволення апеляційної скарги, судові витрати по сплаті судового збору, понесені ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги в розмірі 17 025 грн, підлягають стягненню з ОСОБА_3 на її користь.

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв її представник ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2023 року в частині поділу грошових коштів, що перебували на банківському рахунку № НОМЕР_2 .USD, відкритому на ім`я ОСОБА_4 у відділенні № 5 Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» в м. Одеса змінити.

Визнати грошові кошти у розмірі 204 490 грн 39 коп., що перебували на рахунку № НОМЕР_2 .USD, відкритого на ім`я ОСОБА_4 у відділенні № 5 Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» в м. Одеса, спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Стягнути на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_2 102 245 грн 20 коп. в рахунок компенсації 1/2 частки у спільному сумісному майні подружжя.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 17 025 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 06 березня 2024 року.