КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5547/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 травня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

при секретарі Ящуку Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 1 вересня 2023 року (суддя Савицький О.А.) про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку», ОСОБА_3 про визнання недійсними договору відступлення прав вимоги за кредитним договором та договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки,

встановив:

у серпні 2019 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати недійсним договір № 111 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 23 лютого 2018 року, укладений між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_3 ; визнати недійсним договір відступлення права вимоги за договором іпотеки від 23 лютого 2018 року, укладений між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В., номер у реєстрі 523.

У жовтні 2019 року позивачі звернулися до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - нежилі приміщення з № 1 до № 7 (приміщенні підвалу № 1) (у літ. «А»), загальною площею 50,80 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; просили заборонити до набрання рішенням суду законної сили державним реєстраторам прав на нерухоме майно та нотаріусам, як спеціальним суб`єктам, на яких покладаються (делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна - нежилих приміщень з № 1 до № 7 (приміщенні підвалу № 1) (у літ. «А»), загальною площею 50,80 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення на іпотечне майно - нежилі приміщення з № 1 до № 7 (приміщенні підвалу № 1) (у літ. «А»), загальною площею 50,80 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо зазначеного майна, зокрема проникати та входити до іпотечного майна, іншим чином користуватись, володіти та розпоряджатись, у тому числі укладати договори іпотеки, оренди, купівлі-продажу, дарування, або будь-які інші договори з третіми особами, будь-які попередні договори про наміри щодо іпотечного майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 березня 2020 року та постановою Верховного Суду від 4 листопада 2020 року, заяву про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на нерухоме майно - нежилі приміщення з № 1 до № 7 (приміщенні підвалу № 1) (у літ. «А»), загальною площею 50,80 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 лютого 2022 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 2 травня 2023 року, позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів уступки права вимоги за кредитним договором, уступки права вимоги за договором іпотеки залишено без розгляду.

У червні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року, посилаючись на те, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 лютого 2022 року, яка набрала законної сили, позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без розгляду, що відповідно до частини 9 статті 158 ЦПК України є підставою для скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 1 вересня 2023 року заяву ОСОБА_3 задоволено, скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2019 року, а саме скасовано арешт нежилих приміщень з № 1 по № 7 (приміщення підвалу № 1) (в літ. «А»), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки він не був повідомлений про час та місце розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову, накладених відповідно до його заяви, що є суттєвим порушенням його права на судовий захист.

Позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги через систему «Електронний суд», у судове засідання не з`явилися, представник позивача - адвокат Спасова Л.М. направила до суду клопотання про відкладення судового засідання, посилаючись на неможливість з`явитися у судове засідання через участь у слідчих діях на території Київської області.

Позивач ОСОБА_1 причини своєї неявки суду не повідомив.

Колегія суддів у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Спасової Л.М. відмовила, оскільки докази участі у слідчих діях адвокат до свого клопотання не додала.

Позивачка ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (с.с.113 т.3).

14 квітня 2021 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб внесено запис про припинення державної реєстрації ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" як юридичної особи, отже банк є ліквідованим.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник - адвокат Кеню Д.В., про день та час розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, адвокат Кеню Д.В. підтвердив отримання судової повістки-повідомлення, направленої на його електронну адресу, повістка, направлена на поштову адресу ОСОБА_3 , повернулася до апеляційного суду без вручення, з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається врученням повістки, причини неявки вказані учасники справи суду не повідомили.

Враховуючи вищевикладені обставини, на підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ухвалою суду від 21 лютого 2022 року залишений без розгляду, а відтак відпали правові підстави для збереження забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на нормах процесуального права.

Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149-159 ЦПК України.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

За матеріалами даної справи ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 лютого 2022 року позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів уступки права вимоги за кредитним договором та уступки права вимоги за договором іпотеки залишена без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 2 травня 2023 року ухвала залишена без змін.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд не вирішив питання про скасування

заходів забезпечення позову, як це передбачено частиною 9 статті 158 ЦПК України.

Правові підстави для збереження заходів забезпечення позову відсутні, оскільки відсутнє рішення суду, ухвалене на користь позивача, яке підлягає виконанню.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про скасування заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомленим про день та час розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову, є безпідставними.

Частина 2 статті 158 ЦПК України передбачає, що клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Ухвалою суду від 13 червня 2023 року розгляд клопотання ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову був призначений у судове засідання на 1 вересня 2023 року, про що ОСОБА_1 був повідомлений шляхом направлення судової повістки на його поштову адресу (с.с.104 т.3), яка ним отримана 26 липня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (с.с.109 т.3).

Про обізнаність ОСОБА_1 про призначене на 1 вересня 2023 року судове засідання по розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову також свідчить його клопотання від 31 серпня 2023 року про відкладення судового засідання (с.с.112 т.3).

Посилання у поясненнях ОСОБА_1 на те, що суд безпідставно не задовольнив його клопотання про відкладення судового засідання, оскільки він проходив лікування та мав намір укласти угоду з адвокатом для надання йому правової допомоги, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки нормами ЦПК України передбачено, що розгляд клопотання про скасування заходів забезпечення позову здійснюється судом не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

ОСОБА_1 отримав судову повістку про призначене на 1 вересня 2023 року судове засідання 26 липня 2023 року, а відтак мав достатньо часу для укладення угоди з адвокатом для надання йому правової допомоги.

При цьому, будь-яких доказів перебування на лікуванні та неможливості явки у судове засідання ОСОБА_1 суду не надав.

Крім того, з наданого апеляційному суду ордеру адвоката Спасової Л.М. на надання правничої допомоги ОСОБА_1 вбачається, що договір між адвокатом Спасовою Л.М. та ОСОБА_1 укладений 30 березня 2023 року, що спростовує твердження ОСОБА_1 про неможливість отримати правову допомогу при розгляді клопотання про скасування заходів забезпечення позову 1 вересня 2023 року та порушення його прав.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що скасовуючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції не порушив норми процесуального права, тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу

Шевченківського районного суду міста Києва від 1 вересня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук