Провадження №2/523/2306/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"04" квітня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.,

за участі секретаря судового засідання Томілко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа : Одеська універсальна товарна біржа GIP, про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа : Одеська універсальна товарна біржа GIP, в якій просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 96/1028 від 06.08.1996 року квартири АДРЕСА_1 , посвідчений Одеською Універсальною Товарною Біржею GIP, який укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності № 1-245, посвідченою Восьмою одеською держконторою від 20.06.1996 року.

Позов мотивується тим, що 06.08.1996 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності № 1-245, посвідченою Восьмою одеською держконторою від 20.06.1996 року, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 96/1028, а саме квартири під АДРЕСА_1 . Даний договір був укладений на Одеській товарній біржі GІР та зареєстрований 07.08.1996 року в ОМБТІ та РОН за № 346 стр. 121 кн. 162 пр.

Вказана квартира складається з 2-х кімнат житловою площею 30.5 кв.м., загальною площею 45.0 кв.м.

Наразі, вчинити будь-які дій з вказаною нерухомістю неможливо, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Роз`яснено відповідачам право подати відзив на позов відповідно до положення ст. 178 ЦПК України.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Боровик А.О. не з`явилися, при цьому подали до суду заяву в якій просили справу розглянути у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись у встановленому законом порядку. Відзив на адресу суду не надавали, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дійшов наступного:

06.08.1996 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності № 1-245, посвідченою Восьмою одеською держконторою від 20.06.1996 року, на Одеській Універсальній Товарній Біржі GІР був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 96/1028, а саме квартири під АДРЕСА_1 . Вказана квартира загальною площею 45.0 кв.м. складається з 2 кімнат житловою площею 30.05 кв.м., а також : коридору, кухні, ванної кімнати, туалету. ( а.с.13).

Вказана нерухомість належала продавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого УЖКХ Одеського виконкому 24.07.1996 року, зареєстрованого в МБТІ м. Одеси 346 року стр.121 кн.162 пр.,31.07.1996 р.

Квартира, що розташована за адресою : АДРЕСА_2 , була продана за 600 млн. крб., які отримані продавцями до підписання договору купівлі-продажу і належить новому власнику ОСОБА_6 .

В п.9 Договору зазначено, що відповідно до ст. 017 ЦК України даний договір підлягає реєстрації в МБТІ м. Одеси на ім`я ОСОБА_6 . Крім того, у договорі зазначено, що він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.

Договір був зареєстрований 07.08.1996 року в ОМБТІ та РОН за № 346 стр. 121 кн. 162 пр.

Згідно копії свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перемінила прізвище, ім`я, по батькові ОСОБА_1 , про що в книзі реєстрації актів про зміну прізвища, імені, по батькові від 08 липня 1999 року, зроблено запис за № 37 (а.с.10).

Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами.

Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі продажу в 1995 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемним є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядаю справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір купівлі продажу квартири, що розташована за адресою : АДРЕСА_2 , та всі істотні умови даного договору сторонами були виконані.

При вчиненні правочину дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України.

При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги правомірні, підтверджені нормами ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі продажу і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору не посвідченого нотаріально дійсним.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожному доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

У зв`язку з тим, що відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення угоди, і така можливість втрачена, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація не була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав шляхом задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 5,6,10, 263-265, 268, 280-285, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 47, 227 ЦК України в редакції 1963 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа : Одеська універсальна товарна біржа GIP, про визнання договору купівлі-продажу дійсним- задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № 96/1028 від 06.08.1996 року квартири АДРЕСА_1 , посвідчений Одеською Універсальною Товарною Біржею GIP, який укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності № 1-245, посвідченою Восьмою одеською держконторою від 20.06.1996 року, зареєстрований 07.08.1996 року в ОМБТІ та РОН за № 346 стр. 121 кн. 162 пр.- дійсним.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Повний текст рішення складено 04.04.2024 року.

Суддя