Номер провадження 2-п/243/19/2024
Номер справи 243/2313/24
УХВАЛА

про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення

«17» травня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хаустової Т.А.

за участю секретаря судового засідання - Кравченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: ЕЛ ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 квітня 2024 року у справі № 243/2313/24,-

В С Т А Н О В И В :

08 травня 2024 року ОСОБА_3 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з заявою про перегляд заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 квітня 2024 року у справі № 243/2313/24, обґрунтовуючи заяву тим, що заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 10 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, задоволені.

Про подання позову заявнику стало відомо тільки 26 березня 2024 року з додатку сервісу «ДІЯ», оскільки за вказаною адресою в позові вона не проживає і є внутрішньо переміщеною особою в АДРЕСА_1 ). Однак у зв`язку з активними обстрілами енергетичної інфраструктури міста Харкова в період з 26.03.2024 по 10.04.2024 в місті була дуже складна ситуація з енергопостачанням, яка не тільки значно вплинула на її звичний спосіб життя, але й позбавила фізичної можливості підготувати відповідь на позов. З матеріалами справи не мала змоги ознайомитись.

Так, заявник зареєструвала шлюб з Ел ОСОБА_5 30 серпня 2019 року у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Харківській області, зазначає, що до шлюбу вона була схилена внаслідок обману. Через день після оформлення фіктивного шлюбу 01.09.2019 року ОСОБА_6 виїхав з України за кордон та розірвав будь-які контакти з нею. Вперше, в живу, після укладення шлюбу заявник зустрілась з Ел ОСОБА_7 1 березня 2024 року, на цій зустрічі Ел ОСОБА_8 повідомив, що використовував шлюб з нею для того, щоб отримати посвідку на тимчасове проживання в Україні, на її прохання звернутись в суд, щоб визнати шлюб фіктивним він відмовив. Особисті дані Ел ОСОБА_9 (паспортні дані, зареєстроване місце проживання в Україні) заявник не знала і сама звернутись до суду не могла.

Вважає, що заочне рішення підлягає перегляду, оскільки шлюб є фіктивним, тому не може бути розірваним. Зазначає, що вступаючи в шлюб ОСОБА_6 не мав наміру створювати сім`ю, а мав за мету використати його для того, щоб обманути органи державної влади України та отримати завдяки фіктивному шлюбу посвідку на проживання.

В зв`язку з викладеним, просить суд скасувати заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 квітня 2024 року №243/2313/24 та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 квітня 2024 року у справі №243/2313/24 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 квітня 2024 року №243/2313/24 задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Згідно з ч.2 ст. 284 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 284 ЦПК України, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Заявник зазначає, що про перебування справи в суді дізналась 26 березня 2024 року з додатку сервісу «ДІЯ», проте, оскільки на даний час вона є внутрішньо переміщеною особою в АДРЕСА_1 ), у зв`язку з активними обстрілами енергетичної інфраструктури міста Харкова в період з 26.03.2024 по 10.04.2024 в місті була дуже складна ситуація з енергопостачанням, що значно вплинуло та позбавило фізичної можливості підготувати відповідь на позов, суд вважає поважними причини пропуску строку звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення та поновлює строк звернення до суду з вказаною заявою.

ОСОБА_3 обґрунтовує заяву про перегляд заочного рішення тим, що вона була позбавлена можливості надати відзив на позовну заяву та стверджує, що шлюб між нею та Ел ОСОБА_7 є фіктивним, тому не може бути розірваним.

У відповідності до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України «У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові № 640/15287/20 від 19 січня 2022 року зазначив: «Водночас до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій».

В заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_3 посилається на те, що вона не мала змоги ознайомитись з матеріалами справи, оскільки мешкала за іншою адресою, фактично вона проживає в м. Харків як внутрішньо переміщена особа, проте жодних доказів на підтвердження зазначеної інформації вона суду не надала.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Отже, чинним законодавством саме на учасників судового процесу покладено обов`язок повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський Суд з прав людини наголосив, що « сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції та Кодексу.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

У відповідності до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Виходячи зі змісту зазначеного закону, для скасування заочного рішення мають бути у наявності одночасно обидві підстави, передбачені ч. 1 ст. 288 ЦПК України, а саме:

поважні причини неявки в судове засідання, про які відповідач не зміг завчасно повідомити суд, а також не подання відзиву на позовну заяву з поважних причин;

наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть вплинути на ухвалене заочне рішення.

Водночас з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.

Суд вважає, що обставини, на які посилається відповідач, не мають істотного значення для правильного вирішення спору по справі, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на їх підтвердження.

Відповідно до абз. 2 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що за рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі фіктивності (ст. 40 СК України). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю.

Як стверджує заявник, до шлюбу вона була схилена внаслідок обману.

Суд звертає увагу, що шлюб між заявником та Ел ОСОБА_7 було зареєстровано 30 серпня 2019 року, після чого ОСОБА_6 виїхав за кордон. Таким чином, суду стає не зрозумілим, чому починаючи з 2019 року протягом майже п`яти років заявник не зверталась до суду з приводу визнання шлюбу фіктивним та зазначила про це лише після того, як ОСОБА_6 вирішив розірвати шлюб.

Жодні докази про введення заявника в оману під час реєстрації шлюбу та жодні обставини фіктивності шлюбу заявником не зазначені.

Відповідно до судової практики самі по собі доводи позивача про те, що метою укладення шлюбу було отримання певних майнових благ, не дають підстав для визнання шлюбу недійсним з підстав фіктивності (постанови Верховного Суду у справах № 750/6471/15-ц, № 591/1860/16-ц).

У справі № 285/720/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що окреме проживання подружжя та непроведення святкової церемонії укладання шлюбу, а також наявність будь-яких фінансових зобов`язань сторін самі по собі не можуть бути підставою для визнання шлюбу недійсним (фіктивним). А припинення сімейних стосунків та наявні конфлікти, які виникають між подружжям, є підставою для розірвання шлюбу, а не для визнання його недійсним.

Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що заявником не вказано доказів, які б мали значення для справи, та могли привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 квітня 2024 року слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 287, 288 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: ЕЛ ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 квітня 2024 року у справі № 243/2313/24 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвалу постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повний текст ухвали суду складено 17 травня 2024 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А. Хаустова