Справа № 629/5472/24
Провадження № 2-ві/629/3/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2024 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Цендра Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області Харабадзе Каріни Шакровни,

встановив:

У провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області перебуває цивільна справа №629/5472/24 за позовом АТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

28.11.2024 року ОСОБА_1 була подана письмова заява про відвід судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області Харабадзе К.Ш., посилаючись на те, що 26.11.2024 року, після 11.00 год., головуюча у справі суддя Харабадзе К.Ш. вчинила щодо неї позапроцесуальний примус - зажадала ознайомитися з відповіддю на відзив позивача, що міститься в матеріалах справи. Такі дії суду вважає неправомірними, та такими, що не відповідають цивільному процесуальному закону і зокрема ч.5 ст.12 Кодексу. Цими діями суд продемонстрував небезсторонність, заінтересованість у розгляді справи. Такі дії суду є іншими обставинами, що викликають сумнів в неупередженості судді.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове за сідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд не вбачає необхідності повідомляти учасників справи про судове засідання, а тому відповідно до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Дослідивши доводи викладені заявником у заяві про відвід судді, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні відводу судді, оскільки статтями 36-37 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Зі змісту заяви про відвід вбачається, що сумніви у об`єктивності і неупередженості у заявниці виникли у зв`язку з тим, що вона не згодна з процесуальним рішенням судді, стосовно ознайомлення з відповіддю на відзив, який знаходиться в матеріалах справи.

Нормами процесуального законодавства визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу. Інших підстав, які б викликали сумніви в неупередженості або об`єктивності головуючої судді заявницею не наведено.

Також, пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року Про незалежність судової влади визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України ). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами, провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Між тим дослідивши підстави для відводу головуючого судді, заявлені відповідачем, суд дійшов висновку, що останні не знайшли свого належного підтвердження.

З огляду на викладене та враховуючи викладені підстави відводу у поданій заяві, суд приходить до висновку, що заява відповідача - ОСОБА_1 про відвід судді Харабадзе К.Ш. є необґрунтованою та безпідставною, оскільки не містить визначених процесуальним законодавством підстав для відводу судді.

Тому на підставі викладеного, суд вважає, що відсутні будь-які об`єктивні обставини, що виключають участь судді Харабадзе К.Ш. при розгляді вказаної цивільної справи, а також дані, що викликають сумнів у неупередженості судді також відсутні.

Керуючись ст.ст.36, 40, 33, 253 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області Харабадзе Каріни Шакровни - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Наталія ЦЕНДРА