Справа № 310/7768/21
Провадження № 2-в/331/17/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Світлицької В.М.,

за участю секретаря Солов`ян О.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 310/7768/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Запорізький апеляційний суд ухвалою від 23.01.2024 року ініціював відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 310/7768/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів з метою здійснення апеляційного перегляду судового рішення та надання ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів учасників судового процесу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2024 року відкрито провадження у справі та запропоновано учасникам справи подати всі наявні у них документи, відповідно до яких можна відновити втрачене провадження.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили, заяв суду не надали.

Відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ст. 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Відповідно до ст. 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Враховуючи категорію даної справи, суд на підставі п. 4 ч. 5 статті 12 ЦПК сприяє встановленню фактів та обставин, необхідних для відновлення втраченого судового провадження.

Також суд при вирішенні даної заяви враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

Враховуючи, встановлені ч. 3 ст. 493 ЦПК України, обмежені терміни розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження, суд має констатувати вжиття всіх можливих заходів, направлених на відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до ч.7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розпорядження Голови Верховного Суду від 14.09.2022 року № 49/0/9-22, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області на Жовтневий районний суд м. Запоріжжя.

В ході розгляду питання щодо відновлення втраченого судового провадження з`ясовано, що в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебувала цивільна справа № 310/7768/21 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Так, в Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься повний текст рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.01.2022 року по справі № 310/7768/21.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.01.2022 року позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 : - заборгованість за договором №02-204 від 18.01.2020 року у сумі 5800,00 грн., пеню у розмірі 6000,00 грн., всього стягнуто 11800,00 грн.; - судові витрати 308,72 грн.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відновлення втраченого провадження необхідно для розгляду апеляційної скарги, суд вважає за можливе в частині судового рішення першої інстанції відновити втрачене судове провадження у цивільній справі № 310/7768/21 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 488, 489, 493, 494 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі № 310/7768/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в частині наступних документів:

- рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 січня 2022 року по справі № 310/7768/21:

«

Справа № 310/7768/21

2/310/479/22

РІШЕННЯ

Іменем України

24 січня 2022 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Прінь І.П.,

за участі: секретаря судового засідання: Бевз О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

25.08.2021 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позову вказує на те, що 18.01.2020 року між ним та позивачем був укладений договір №DА-204 про надання інформаційно - консультаційних послуг. Відповідно до п.1.1, п.4.1 якого ФОП ОСОБА_1 зобов`язався надати ОСОБА_2 послуги з консультування та надання інформації з потенційного місця роботи за кордоном, згідно з законодавством відповідних країн, а останній зобов`язався сплатити позивачу за надані послуги грошову суму у розмірі 5 800 гривень.

Свої зобов`язання за вказаним договором ФОП ОСОБА_1 виконав у повному обсязі, що підтверджується Актом прийняття консультаційно - інформаційних послуг від Виконавця від 18 січня 2020 року, який підписаний ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до п.4.4 розділу 4 Договору, ОСОБА_2 мала сплатити ФОП ОСОБА_1 вартість наданих послуг не пізніше 10 квітня 2020 року. Однак, на сьогоднішній день відповідач вказану суму грошей не сплатила.

Як зазначено у п.4.4 Договору, у випадку, якщо Замовник не сплатив вартість наданих інформаційно консультативних послуг Виконавцю у зазначений термін часу (не пізніше 10 квітня 2020 року), Замовник за даним договором має виплатити пеню у розмірі одного відсотка за кожен день прострочення.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в розмірі 5 800 гривень00 копійок та 28 942 гривень 00 копійок пені за несплату отриманих послуг за договором, а також стягнути понесені ним судові витрати.

Ухвалою суду від 02.09.2021 року у справі було відкрито провадження, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, надано відповідачу строк для подачі відзиву.

20.09.2021 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 , підписаний її представником адвокатом Амельченко Д.Д. ( а.с.34-36). У відзиві відповідач зазначає, що пункт 4.4 договору є незрозумілим, а саме не зрозуміло з якої суми нараховується пеня, а тому наведений позивачем розрахунок пені з суми зазначеної у договорі не відповідає умовам договору, розмір суми боргу не відповідає дійсності та є надуманим. А тому розмір пені у сумі 28942,00 гривен є невірним та не може бути стягнутий з відповідача.

Позивач, посилаючись на п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, заявила про застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну оплату послуг за договором.

До позову було додано проміжний акт виконаних робіт, де зазначено що відповідач не має претензій до частини наданих послуг, а саме: «наданню матеріалів щодо програми та щодо консультації щодо можливості Замовника приймати участь у програмі». При цьому повний перелік послуг зазначено в розділі 3 Договору №DА-204, а відповідно до пункту 9.1. Договору останній вважається виконаним в повному обсязі з моменту отримання необхідної інформації (місце-стажування, умови та розмір оплати, найменування та місцезнаходження приймаючої сторони) для укладання цивільно-правової угоди з потенційною приймаючою стороною. Відповідач вважає, що даний договір фактично не є виконаним і послуги не були надані в повній мірі, а відповідно до п.2.1.1. Замовник має право вимагати від Виконавця належного виконання умов договору. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач у позовній заяві просив суд розглянути справу за його відсутності.

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.61). Причини неявки суду не повідомила.

Суд ухвалив розглянути справу за відсутності позивача і відповідача без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив таке.

18 січня 2020 року між позивачем ФОП ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір №DА-204 про надання інформаційно - консультаційних послуг (а.с.6-8, далі- Договір).

Предметом Договору, відповідно до розділу 1 Договору є Інформаційно-консультаційні послуги, які включають в себе: надання інформації про місце, умови та розмір винагороди на користь замовника, за умовами потенційного роботодавця; надання інформації з питань, що стосується тимчасової візи для іноземців, роз`яснення правил та процедур Посольства України та держави знаходження потенційної приймаючою сторони або партнера; сприяння в підготовці і оформленні документів Замовника на підставі наданої ним інформації про себе та свою сім`ю; підготовка та оформлення резюме Замовника на підставі наданих Замовником матеріалів; надання інформаційно- консультативних послуг щодо характеристики країни місця потенційної роботи, а саме : основні економічні, політичні, соціальні характеристики, національні звичаї і норми громадського життя; надання інформації про консульські установи України та громадські організації, що надають допомогу.

Відповідно до п.4.1 Договору вартість інформаційно- консультативних послуг становить 5800,00 грн.

Згідно із п.4.4 Договору вартість наданих інформаційно- консультативних послуг, зазначена у п. 4.1 Договору, повинна бути сплачена не пізніше 10 квітня 2020 року. У випадку, якщо Замовник не сплатив вартість наданих інформаційно-консультативних послуг Виконавцю у зазначений термін часу, Замовник за даним договором має виплатити пеню у розмірі одного відсотка за кожен день прострочення. .

18.01.2020 року сторони склали Акт прийняття консультаційно-інформаційних послуг від Виконавця по договору №DА-204 від 18.01.2020, підписаний обома сторонами (а.с.9). Згідно із цим актом, Виконавець надав Замовнику обумовлений договором комплекс послуг в повному обсязі, на підтвердження чого замовник одержав: інформаційні матеріали щодо програми; консультацію щодо можливості Замовника приймати участь у програмі. Загальна вартість комплексу послуг: 5800,00 грн.. Замовник претензій до виконавця не має.

Позивачем також надано суду свідоцтво про те, що громодянка ОСОБА_2 з паспортом НОМЕР_1 не приступила до роботи у підрядника на підставі цивільно- правового договору в Dreman Sp. Zo.o., ул. Реймонта 29,45-072 Ополе (а.с56).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно із ч.1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України з обов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином ( стаття 599 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 610 ЦК України п орушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами с.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Позивач вказує на те, що відповідач не виконала умови Договору, не сплатила йому плату за надані послуги у розмірі 5800,00 грн.

Укладений між сторонами договір про надання консультаційно-інформаційних послуг №DА-204 від 18.01.2020р. на час розгляду справи недійсним або неукладеним не визнавався.

Отримання відповідачем вказаних у договорі послуг підтверджується Актом прийняття консультаційно-інформаційних послуг від Виконавця по договору №DА-204 від 18.01.2020 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором, а саме оплату наданих послуг у розмірі 5800,00 грн., не виконала у встановлений у договорі строк до 10.04.2020 року, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Позивач також просить стягнути з відповідача пеню за прострочення виконання зобов`язання за період з 11.04.2020р. по 23.08.2021р. в загальній сумі 28942,00 грн.

Відповідач у відзиві на позов, посилаючись на ст.258 ЦК України, заявив про застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення пені в один рік.

Згідно із ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу ( ст. 256 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду 25.08.2021 року. Таким чином до вимог позивача про стягнення пені суд застосовує позовну давність один рік, яка починається з 25.08.2020 року.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

З наведеного позивачем розрахунку пені вбачається, що позивачем на суму заборгованості за Договором у період з 25.08.2020 року по 23.08.2021р. нарахована пеня у загальному розмірі 21054,00 грн.

Суд вважає за необхідне застосувати до цих правовідносин статтю 551 ЦК України.

Так, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 2 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства, з урахуванням принципу пропорційності у цивільному судочинстві, встановленому статтею 11 ЦПК України та частини четвертої статті 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у реалізації їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Такі правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, від 14 жовтня 2016 року у справі №6-473цс16.

Зважаючи на те, що розмір неустойки заявлений позивачем до стягнення більше ніж у три рази більший від розміру збитків (5800,00 грн.), суд вважає доцільним застосувати до спірних правовідносин норми ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшити визначений позивачем до сплати розмір пені до 6000,00грн., що не суперечить вимогам законодавства.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 11800,00 грн. (5800+6000).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 308,72 грн. (34% суми задоволених вимог).

Керуючись ст. ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265, 279, 268, 273,354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ):

- заборгованість за договором №02-204 від 18.01.2020 року у сумі 5800,00 грн., пеню у розмірі 6000,00 грн., всього стягнути 11800,00 грн. (одинадцять тисяч вісімсот гривень 00 копійок);

- судові витрати 308,72 грн. ( триста вісім гривень 72 копійки).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 31.01.2022 року.

Суддя І. П. Прінь».

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: В.М. Світлицька