Справа № 296/1914/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет", третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лиманський Владислав Юрійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Корольовського районного суду м.Житомира з позовною заявою в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №39237 від 14.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" заборгованість в сумі 3103,62 грн. Також просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" на користь ОСОБА_1 1211,21 грн. судового збору за розгляд позовної заяви та 605,61 грн. судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 14 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис №39237, про стягнення з боржника на користь стягувача грошових коштів у сумі 3103,62 грн.

23 серпня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лиманський Владислав Юрійович прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження №66085790 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 3103,62 грн. на підставі виконавчого напису №39237 від 14 травня 2021 року.

Позивач посилається на те, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства. Так, під час вчинення виконавчого напису приватний нотаріус не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а також не врахував відсутність правової підстави для виконавчого напису згідно переліку документів чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Посилаючись на викладене, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою від 04 березня 2024 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 14 травня 2021 року №39237, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" суми в розмірі 3103,62 грн. (а.с.33).

Ухвалою від 04 березня 2024 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.34).

Позивач подала до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.52).

28.03.2024 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" ОСОБА_2 подала до суду письмове клопотання про врегулювання спору за участю судді та письмову заяву про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України, в якій визнала позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., таким, що не підлягає виконанню та просила стягнути з ТОВ "Фінпром Маркет" 606,00 грн. судового збору за подання позовної заяви та 302,80 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову (а.с.46,49).

Від інших учасників заяви по суті справи не надходили, про розгляд справи повідомлялися з урахуванням умов воєнного стану.

Оскільки позивачем не було надано згоду на врегулювання спору за участю судді, суд вважає за необхідне розглянути справу по суті.

Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 14 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис №39237 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" заборгованості в сумі 3103,62 грн. за кредитним договором №192/7743CLBPS від 06.06.2013 року, який було укладено між ПАТ "Платинум Банк" та ОСОБА_1 (а.с.17).

23 серпня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лиманський Владислав Юрійович прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження №66085790 щодо виконання виконавчого напису №39237, що вчинений 14 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з боржника на користь стягувача грошових коштів у сумі 3103,62 грн.(а.с.15-16).

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно п.19 ст.34 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Варто також зазначити, що як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі - Постанова).

Проте вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постанову Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів".

Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 визнана судом незаконною та нечинною.

Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса", для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Також, пп. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Положення ст. 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 , постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18) та Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" не довело належними та допустимими доказами отримання або ухилення від отримання ОСОБА_1 вимоги про усунення порушень договору, а відтак, і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, зазначене свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення боржника.

З огляду на зазначене, як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушень порядку повідомлення про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на підставі чого, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича таким, що не підлягає виконанню.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19).

Крім того, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, саме такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Щодо судового збору.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається з квитанцій про сплату судового збору за подання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,30 грн та за подання заяви про забезпечення позову сплачено судовий збір у розмірі 605,70 грн. (а.с.1,21).

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Закону України "про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 1211,20 грн. (3028,00 грн. (розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024 рік) х 0,4 = 1211,20 грн.). Ставка судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка подана фізичною особою, становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 605,60 грн. (3028,00 грн. (розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024 рік) х 0,2 = 605,60 грн.).

Також суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу про його право в порядку вимог ст. 7 Закону України "Про судовий збір" звернутись до суду з клопотанням (заявою) про повернення з державного бюджету судового збору (в частині його переплати).

Оскільки відповідач направив на адресу суду заяву про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України, суд приходить до висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а саме 605,60 грн. судового збору сплаченого при поданні позову та 302,80 грн. судового збору сплаченого при поданні заяви про забезпечення позову, що разом становить 908,40 грн. Іншу частину судового збору 908,40 грн. (605,60 грн. (50 відсотків сплаченого судового збору при поданні позову) + 302,80 грн. (50 відсотків сплаченого судового збору при поданні заяви про забезпечення позову)= 805,50) суд стягує з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.4, 81, 89, 259, 265, 268, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №39237, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем від 14.05.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" заборгованості у розмірі 3103,62 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" на користь ОСОБА_1 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі позову - 605 грн. 60 коп. та 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі заяви про забезпечення позову 302 грн. 80 грн.

Повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі позову - 605 грн. 60 коп. та 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі заяви про забезпечення позову 302 грн. 80 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю " Фінпром Маркет ", адреса: Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд.9А, оф.204, .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, адреса: м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський Владислав Юрійович, адреса: м. Київ, вул. Радистів, буд.34, корп.1, прим. 66.

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення: 21.05.2024.