ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/326/24Головуючий у 1-й інстанції Сидорак Г.Б.
Провадження № 22-ц/817/915/24 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

секретар - Панькевич Т.І.

з участю представника ТОВ Коллект Центр Ткаченко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" на заочне рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 липня 2024 року, ухвалене суддею Сидорак Г.Б. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося в суд з вказаним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 4344137 від 20.06.2021 року у розмірі 34051,14 грн, з яких: 10323 грн - заборгованість за тілом кредиту; 23536,71 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 26,30 грн. нараховані 3 % річних; 165,16 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.06.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 4344137, згідно умов якого відповідачу надано кредит в сумі 20000 грн., строком на 30 днів, із стандартною процентною ставкою - 1,90 % в день. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання останнім одноразового індикатора та надіслано на номер мобільного телефону відповідача.

Право грошової вимоги за указаним кредитним договором переходило двічі на підставі договорів факторингу: від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «Вердикт Капітал»; від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр».

Так, згідно останнього договору факторингу від 10.01.2023 року № 10-01/2023, укладному між ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр», до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача, відповідно до реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 4344137 від 20.06.2021 року ТОВ «Коллект Центр» просило задовольнити позов та стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заявлену суму заборгованості.

Заочним рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 липня 2024 року у задоволенні позову ТОВ "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ "Коллект Центр" просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Вказує, що у справі наявні належні та допустимі докази на підтвердження факту надання ОСОБА_1 кредиту шляхом зарахування на його банківську карту № НОМЕР_1 коштів у розмірі 20000 грн., реквізити якої згідно умов договору були надані позичальником.

Зазначає, що ТОВ "Коллект Центр" є фінансовою установою, а не банком, тому об`єктивно позбавлено можливості надати виписку з рахунку позичальника з відображенням усіх операцій.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Поштове відправлення за № 850, в якому містилась повістка про виклик до суду на 14.11.2024 року о 16.00 год., адресоване ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем його проживання, було повернуто до Тернопільського апеляційного суду із причиною невручення - адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином, про судове засідання на 14.11.2024 року о 16.00 год. ОСОБА_1 був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника ТОВ Коллект Центр - Ткаченко М.М., яка підтримала доводи апеляційної скарги, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Обставини справи

20.06.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №43444137, на умовах якого товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплати проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Згідно п. 1.3 укладеного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн. Тип кредиту - кредит.

Відповідно до п. 1.4 строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору.

Пунктом 1.5 договору встановлено, що тип процентної ставки фіксована.

Згідно п. 1.5.1 договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: - у межах строку кредиту вказаного в п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою позичальника; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору.

Відповідно до п. 2.1 укладеного договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.

Відповідно до довідки №28/24 від 15.01.2024 року, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило, що згідно договорів відступлення прав вимог в тому числі щодо договору факторингу 24-01/2022 від 24.01.2022 року ОСОБА_1 , ІПН № НОМЕР_2 , за договором № 41441137 підтверджено видачу на платіжну карту клієнта онлайн кредиту, право вимоги по яких було передано ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

Згідно довідки ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» № 4008 від 11.01.2024 року ТОВ «Авентус Україна» 20.06.2021 року о 21:36 год. перераховано на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 кредитні кошти в сумі 20000 грн, номер транзакції: 957894907.

Згідно з п. 3.1 кредитного договору нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації) виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході останнього в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки кредитодавцем правильності введення коду, направленого на номер мобільного телефону позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету (п. 1.1 договору).

Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту № 43444137 від 20.06.2021 року визначено графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Вказаний договір про надання споживчого кредиту № 43444137, додаток до нього та паспорт споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 його електронним підписом А185292.

Зі змісту картки обліку ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за договором № 43444137 від 20.06.2021 року вбачається, що заборговність ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором в період з 20.06.2021 року по 23.01.2022 року становить 33859,71 грн., яка складається з: розмір заборгованості по тілу кредиту 10323 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 23536,71 грн.

24 січня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №24-01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 43444137 від 20.06.2021 року укладеного з ОСОБА_1 .

Відповідно до платіжного доручення № 323110003 від 24.01.2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» здійснило оплату лота згідно договору факторингу №24-01/2022 від 24.01.2022 року ТОВ «Авентус Україна» у розмірі 1164954,68 грн.

Згідно з реєстром боржників до договору факторингу №24-01/2022 від 24.01.2022, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 33859,71 грн., з яких: 10323 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 23536,71 грн - сума заборгованості за процентами, штраф/пеня 0,00 грн.

Указаний реєстр містить відтиск печаток клієнта та фактора та підписаний ними.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір факторингу №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 43444137 від 20.06.2021 року укладеного з ОСОБА_1 .

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 34051,17 грн., яка складається з: розмір заборгованості по тілу кредиту 10323 грн.; заборгованість за процентами - 23536,71 грн., пеня 0,00 грн., відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України 191,46 грн.

Указаний реєстр містить відтиск печаток клієнта та фактора та підписаний ними.

Згідно розрахунків заборгованості ОСОБА_1 , затверджених ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ Коллект Центр сума боргу за кредитним договором № 43444137 по тілу та процентах є аналогічною сумі боргу, яку було визначено ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»

Однак, товариствами було додатково нараховано ОСОБА_1 три проценти річних за порушення грошового зобов`язання за період з 24.01.2022 року по 24.01.2022 року у розмірі 26,30 грн. та інфляційні втрати в сумі 165,16 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не подано доказів, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» належним чином виконало свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит №4344137 від 20.06.2021 року та перерахувало на рахунок ОСОБА_1 суму кредитних коштів. Судом констатовано, що долучені до матеріалів справи документи, що надані суду для підтвердження надання ОСОБА_1 споживчого кредиту, не містять докладної інформації щодо особи останнього, зокрема, анкетні дані відповідача, контактну інформацію, адресу його місця реєстрації та проживання, номер карткового рахунку, на який здійснювалося нарахування кредитних коштів.

Однак, з таким висновком суду погодитися неможливо.

Відповідно до умов договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором (п. 1.2 кредитного договору).

Як визначено пунктом 2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.

Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору (п. 2.2 договору).

Докази, надані позивачем на підтвердження надання відповідачу кредитних коштів та їх зарахування на карту ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 4344137: довідка ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» № 4008 від 11.01.2024 року та довідка №28/24 від 15.01.2024 року, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на думку колегії суддів є належними доказами виконання кредитором ТОВ «Авентус Україна» своїх зобов`язань за указаним договором.

Так, із довідки ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» № 4008 від 11.01.2024 року вбачається, що кошти були перераховані на банківську карту, вказану ОСОБА_1 у договорі про споживчий кредит, за допомогою електронної платіжної системи EasyPay.

Із загальнодоступних джерел інформації відомо, що ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» забезпечує роботу електронної платіжної системи EasyPay, зокрема, здійснює гривневі перекази коштів без відкриття рахунків на основі безстрокової ліцензії НБУ.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до п.10 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року №113, передбачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ ХХ** **** ХХХХ (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).

Отже, з боку позивача порушень не відбулося, та з урахуванням вимог закону здійснено захист інформації щодо клієнта від третіх осіб, а висновок суду першої інстанції щодо відсутності у наданих позивачем доказах інформації про картковий рахунок, на який було перераховано кредитні кошти - необгрунтованим.

Доказів того, що на картку № НОМЕР_1 не було перераховано суму у розмірі 20000 грн. відповідачем не надано.

Оскільки товариство не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може.

При цьому, чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування.

Оскільки судом першої інстанції поставлено під сумнів належні докази на підтвердження факту перерахування ОСОБА_1 на карту НОМЕР_1 кредитних коштів, які надані позивачем разом з позовною заявою (довідка ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» № 4008 від 11.01.2024 року), колегією суддів в порядку проведення підготовчих дій задоволено клопотання ТОВ "Коллект Центр" про витребування доказів та витребувано в АТ АТ "Приват Банк" наступну інформацію:

-чи видавалася АТ "Приват Банк", картка № НОМЕР_1 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 );

-якщо так, повідомити суду повний номер картки № НОМЕР_1 .

-виписки по рахунку ОСОБА_1 за номером картки № НОМЕР_1 за період з 20.06.2021 року по 30.06.2021 року.

Згідно наданої АТ "Приват Банк" інформації від 16.10.2024 року №20.1.0.0.0/7-241014/82694, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 .

Крім того, АТ "Приват Банк" надано виписку за договором №б/н за період з 20.06.2021 року 30.06.2021 року, із змісту якої видно, що 20.06.2021 року на вищевказану карту ОСОБА_1 було зараховано переказ у розмірі 20000 грн.

Отже, ТОВ "Коллект Центр" до суду першої інстанції було надано належні та допустимі докази щодо зарахування кредитних коштів у розмірі 20000 грн. на визначену п. 2.1 договору про надання споживчого кредиту від 20.06.2021 року № 4344137 банківську карту, що додатково підтверджується наданими АТ "Приват Банк" відомостями, тому протилежний висновок суду з цього приводу є необгрунтованим.

Отже, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.

Щодо розміру заборгованості, який підлягає стягненню.

Згідно з пунктом 1.5.1 договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонганція, відповідно до п. 4.3 договору.

Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування (включаючи період пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт»(пункт 3.1 кредитного договору).

Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього договору (п. 1.4. кредитного договору).

Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що строк кредиту може бути продовжено: 1) за ініціативою споживача за кілька днів зазначену в п. 1.4 договору, якщо між сторона буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку визначеному п.п. 4.2 договору; 2) в порядку автопролонгації на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 договору.

Відповідно до пункту 4.2.2 кредитного договору, пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із вказаних нижче способів: перед здійсненням платежу здійснити в особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в особистому кабінеті в розділі "Мої кредити" клавішу "внести платіж" в меню "Часткове погашення кредиту"; або протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку товариства (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень товариству, що розміщений на Веб-сайті в розділі "Зворотній зв`язок" вибравши категорію звернення "Часткове погашення без пролонгації") повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомлені номеру та дати цього договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений споживачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом.

Згідно п. 4.3.1 кредитного договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожний раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Зі змісту картки обліку ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за договором № 43444137 від 20.06.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 в день видачі кредиту внесено платіж у розмірі 10000 грн., з яких: 9677 грн. було зараховано на погашення заборгованості за тілом кредиту і 323 грн. на погашення процентів.

Отже, розрахунок заборгованості слід здійснювати від неповернутого тіла кредиту 10323 грн.

Крім того, із указаного розрахунку видно, що ОСОБА_1 29.06.2021 року здійснив платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитом у розмірі 1500,45 грн, які були зараховані в оплату відсотків за користування кредитними коштами.

На підставі п. 1.4, 4.2 кредитного договору у зв`язку із здійсненням ОСОБА_1 вищевказаної оплати відбулась продовження строку користування кредитом до 27.10.2021 року.

Доказів, що відповідач після 27.10.2021 року свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів у визначений строк виконав матеріали справи не містять, як і не містять угоди щодо пролонгації строку дії кредитного договору, а тому кредитний договір був автопролонговано на підставі п. 4.3 кредитного договору, а користування кредитом продовжено на 90 календарних днів поспіль.

Отже, відсотки за користування кредитом в період з 20.06.2021 року по 27.10.2021 року становлять 23536,44 грн. а їх нарахування здійснено у відповідності до умов договору (10323 грн. х 1,90% = 196,14 грн. х 120 днів (30 (строк кредитування) + 90 (строк автопролонгації) = 120 днів) = 23536,44 грн.

Разом з тим, заявляючи вимогу про стягнення відсотків за користування кредитом, позивачем не враховано сплаченого ОСОБА_1 29.06.2021 року платежу в рахунок погашення заборгованості за кредитом у розмірі 1500,45 грн, які були зараховані в оплату відсотків за користування кредитними коштами.

Тому, розмір відсотків, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 22035,99 грн. (23536,44 грн. - 1500,45 грн.).

Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено.

За встановленого вище, позивач має право вимагати від відповідача сплати 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання та інфляційних втрат.

Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Відтак, позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено нарахування інфляційних втрат та 3% річних на загальну суму 191,46 грн.

Враховуючи вищевказане апеляційну скаргу ТОВ "Коллект Центр" слід задовольнити частково, рішення Підволочиського районного суду від 18.07.2024 року скасувати, постановивши нове судове рішення, яким позов ТОВ "Коллект Центр" до ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнувши з останнього в користь товариства 32359 грн. заборгованості за договором № 4344137 від 20.06.2021 року про надання споживчого кредиту, яка складається з: 10323 грн. - заборгованості за тілом кредиту та 22035,99 грн. - заборгованість за відсотками.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Ціна позову в даній справі становила 34051,17 грн, розмір задоволених позовних вимог становить 32358,99 грн., що у відсотковому відношенні становить 95% .

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позову, враховуючи принцип пропорційності розподілу судових витрат, з відповідача на користь позивача слід стягнути 7190,90 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та апеляційної скарги (95% від 3028 грн. та від 4542 грн.)

Крім того, у поданому до суду позові ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заявлено вимогу про стягнення з відповідача понесених витрат у розмірі 13000,00 грн. за надану правничу допомогу.

На підтвердження понесених ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрат, до суду першої інстанції було надано: - заявку на надання юридичної допомоги №2 від 07.02.2024 року, згідно якої ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатське об`єднання АО «Лігал Ассістанс» погодили надання правових (юридичних) послуг за договором №02-01/2023, яка складається із надання усної консультації з вивченням документів 2 години у розмірі 3000 грн, та складення позовної заяви про стягнення боргу 5 годин у розмірі 10000 грн, а всього 13000 грн.; витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 на загальну суму 13000 грн., з аналогічним переліком юридичних послуг; платіжну інструкцію про оплату ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - АО «Лігал Ассістанс» 51000 грн. за надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 року від 02.01.2023 року.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна, правнича допомога є складовою судових витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак, відповідач не скористався можливістю подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Поряд з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Врахувавши вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу, яку ТОВ "Коллект Центр" просило стягнути з відповідача за розгляд справи в суді першої інстанції, є завищеним, оскільки такий розмір не відповідає складності справи, наданим адвокатським об`єднанням обсягом послуг та не відповідає критерію розумності.

Так, завищеним є розмір витрати на правничу допомогу щодо послуги на складення позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 5 год. (вартість послуги 10000 грн. за 5 год. надання послуги), оскільки є неспівмірними зі складністю справи, тому підлягає зменшенню з 10000 грн. до 2500 грн.

Враховуючи характер спірних відносин, колегія суддів вважає, що надання усної консультації з вивчення документів не потребувало великої кількості часу та здійснення великого обсягу робіт, а відтак, розмір витрат на вказану послуги підлягає зменшенню з 3000 грн. до 500 грн.

Слід взяти до уваги, що у відповідності до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, із урахуванням ціни позову 34051,17 грн., що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа є малозначною.

Більш того, заявлені витрати за надану професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 13000 грн. становлять 38.18% від ціни позову, тому їх розмір не відповідає критерію розумності і справедливості.

Виходячи з вищенаведених вимог законодавства, засад розумності і справедливості, колегія суддів визначає до стягнення суму витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції за представництво інтересів ТОВ "Коллект Центр" - АО «Лігал Ассістанс» в сумі 3000 грн., оскільки саме вказана сума підтверджується доказами надання адвокатським об`єднанням правничих послуг у справі, та відповідає критерію реальності понесених таких витрат, розумності і справедливості.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" задовольнити частково.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 липня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" () 32359 грн заборгованості за договором № 4344137 від 20.06.2021 року про надання споживчого кредиту, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , яка складається з 10323 грн - заборгованості за тілом кредиту та 22035,99 грн - заборгованості за відсотками.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" () 7190,90 грн. судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги та 3000 грн. витрат за надану професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2024 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Храпак Н.М.