"22" травня 2024 р.
справа №642/2051/24
провадження №2/642/820/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ольховського Є.Б.,

за участю секретаря - Прийма Ф.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 27 351,21 грн. вказуючи, що відповідач є власником будинку АДРЕСА_1 . Згідно договору від 01.01.19 побутовим споживачем електричної енергії є відповідач. Однак, в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги відповідачі належним чином не здійснює, внаслідок чого за період з 31.12.22 по 31.03.24 утворилась заборгованість у розмірі 27 351,21 грн. Прохають стягнути суму заборгованості та судові витрати.

Ухвалою суду від 23.04.24 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного, без виклику (повідомлення) сторін.

Згідно з Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 22.04.24, ОСОБА_1 значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 .

10.05.24 р. відповідач ОСОБА_1 подала до суду заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті та прохала розстрочити виконання рішення суду. Зазначила, що із жовтня 2002 р. вона постійно та безперервно мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Через проблеми із здоров`ям багато років не відвідувала належний їй будинок. Вони з чоловіком є пенсіонерами, єдиний дохід це пенсії, мають багато захворювань.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Постановою НКРЕКП від 26.10.2018 року №1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної-послуги на закріпленій території. Згідно Переліку постачальників універсальних послуг на території Харківської області, таким постачальником визначено ПрАТ «Харківенергозбут». Позивач має ліцензію з постачання електричної енергії (постанова НКРЕКП від 19.06.2018 №505).

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі - споживач) постачальником універсальних послуг (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633,634,641,642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору. Умови цього договору є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.

Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на провадження відповідної діяльності та копії інших документів ПрАТ «Харківенергозбут» розміщені на його сайті для публічного доступу: zbutenergo.kharkov.ua.

Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

У відповідності до п. 13 розділу XVII Закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору міни, №3006 від 12.09.2008р, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На ім`я відповідача відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , вона є побутовим споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ «Харківенергозбут» згідно договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. За вказаною адресою фактично спожито електричну енергію.

Враховуючи, що за адресою: АДРЕСА_1 , фактично спожито електричну енергію, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вважається укладеним на умовах типового договору та комерційної пропозиції, що розміщені на сайті zbutenergo.kharkov.ua.

За період з 31.12.2022 по 31.03.2024 року за вказаною адресою згідно переданих у відповідності до вимог п. 11 Постанови №312, п. 4.3 ПРРЕЕ, п. 1.1 Розділу ІХ Кодексу комерційного обліку від оператора системи розподілу АТ «Харківобленерго» показань приладу обліку проведеного нарахування за електричну енергію у розмірі 27 351,21 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Проте вказану суму боргу за виставленими рахунками боржник не сплатила, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за електричну енергію у вказаному розмірі.

Згідно з п. 5.1 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до Договору.

Відповідно до п. 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

Згідно з підпунктом 2 п. 5.5.5. ПРРЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до п. 9.1. договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Статтями 526-527, 530 ЦК України, визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за електричну енергію за період з 31.12.2022 по 31.03.2024 року в розмірі 27 351,21 грн., обґрунтовані та в межах заявлених позовних вимог підлягають задоволенню.

Відповідач з сумою заборгованості згодна, позов визнала.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем було сплачено судовий збір за подачу до суду позову у розмірі 3028 грн.

Тому судовий збір в сумі 1514 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Оскільки у прохальній частині позивач просить стягнути судовий збір із ОСОБА_2 , хоча відповідачем по справі є ОСОБА_1 , то решта 1514 грн. судового збору та 43 грн. судових витрат на отримання інформації з Державного реєстру речових прав, не підлягає стягненню з відповідача, а залишається за позивачем.

Щодо вимоги відповідача розстрочити виконання рішення суду, суд зазначає.

Згідно з ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Розстрочення означає виконання рішення частками, встановленими судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо). Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача. Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 14 липня 2020 року у справі № 908/1884/19.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що відстрочка виконання рішення суду може бути застосована судом у виняткових випадках, що створюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року у справі №2-55/10 провадження №61-46129св18.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26 червня 2013 року, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Із жовтня 2002 р. ОСОБА_1 постійно та безперервно мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Сім`я ОСОБА_1 наразі складається із 2 осіб, вона 1951 р.н. пенсіонер та її чоловік ОСОБА_3 1950 р.н. пенсіонер, ветеран праці, що підтверджується пенсійними посвідченнями та посвідченням «Ветеран праці»

Відповідачкою ОСОБА_1 надано довідку про її доходи за період з січня 2022 по травень 2024, яка складає 127 551,45 грн. та довідку про доходи її чоловіка за період з січня 2022 по травень 2024, яка складає 125 354,30 грн.

Єдиним джерелом доходів є пенсії, розміри яких на даний час становлять 5 202, 33 грн. та 5 108,60 грн., що підтверджується довідками з Шевченківського об`єднаного УПФУ м. Харкова та Харківської області.

ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_3 мають багато захворювань та постійно перебувають на лікуванні у різних медичних закладах.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Рішенням Суду у справі Глоба проти України №15729/07 від 05.07.2012 суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, серед іншого, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що відповідач не ухиляється від виконання рішення суду, а обставини розстрочення виконання рішення суду, підтверджені доказами, є обґрунтованими та такими, що дійсно ускладнюють для боржника виконання судового рішення.

Суд звертає увагу, що розстрочення виконання рішення суду - це не є способом уникнення відповідачем відповідальності, а, навпаки, створює чіткі умови для подальшого виконання рішення суду як перед стягувачем, так і перед боржником.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, зважаючи на встановлені факти та обставини, які підтверджують ускладнення виконання рішення суду відповідачем, з урахуванням балансу майнових інтересів сторін, виходячи із загальних засад, встановлених нормою статті 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи фінансовий стан відповідача, суд вважає, що ОСОБА_1 доведено існування у неї виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення, а тому є підстави для розстрочення його виконання на дванадцять місяців, рівними платіжками по 2 279,27 грн. в місяць.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст.13, 76-81, 133, 141, 247, 263-265,435 ЦПК України, ст.ст.67,68 ЖК України, ст.ст.11, 256,257, 264, 267 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (п/р із спеціальним режимом використання в філії ХОУ АТ «Ощадбанк» НОМЕР_3 , МФО 351823, ) заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 31.12.2022 по 31.03.2024, яка утворилась за адресою: м. Харків, вул. Нежинська, буд. 37 у розмірі 27 351 (двадцять сім тисяч триста п`ятдесят одна) грн. 21 коп.

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду задовольнити.

Розстрочити виконання рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22.05.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 31.12.2022 по 31.03.2024, яка утворилась за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 27 351 (двадцять сім тисяч триста п`ятдесят одна) грн. 21 коп. строком на дванадцять місяців зі сплатою кожного місяця рівними частинами по 2 279 (дві тисячі двісті сімдесят дев`ять) гривень 27 коп.

Повернути ПАТ «Харківенергозбут» () з державного бюджету судовий збір у розмірі 1514 грн.

Судовий збір у розмірі 1514 грн. та судові витрати на отримання інформації з Державного реєстру речових прав у розмірі 43 грн. залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Є.Б. Ольховський