Єдиний унікальний номер 317/187/24
Провадження номер 2/317/367/2024
06 травня 2024 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Громової І.Б.,
при секретарі судового засідання Шевченко В.С.,
прокурора Ігнатченко Ю.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах, Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області до ОСОБА_2 , третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації земельних ділянок,
У січні 2023 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах, Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області до ОСОБА_2 , третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації земельних ділянок.
В обґрунтування підстави звернення до суду із вказаним позовом прокурором зазначено, що Широківською сільською радою Запорізького району Запорізької області жодних заходів щодо захисту порушеного права не вжито, що свідчить про бездіяльність останнього, та, відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», надає право для звернення прокурора до суду із метою захисту порушених прав.
У судовому засіданні прокурор надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.
Представник позивача Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Раніше надав до суду письмові пояснення по справі, відповідно до яких позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань, а також відзиву до суду не надавав.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, до суду не з`явився. Раніше надав до суду письмові пояснення, відповідно до яких просив вирішення спору покласти на розсуд суду та розглядати справу за відсутності представника. Крім того, у поясненнях вказав, що рішень щодо виділення у власність чи користування ОСОБА_2 Широківською сільською радою Запорізького району Запорізької області не приймалось.
Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
Так, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд постановляє заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків.
Пізніше, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.02.2021, вказана земельна ділянка була продана ОСОБА_2 . Товариству з обмеженою відповідальністю «Землетрейд» (Т. 1 а.с. 68-69).
На підставі заяв ОСОБА_2 від 29.09.2021 про державну реєстрацію земельних ділянок (Т. 1 а.с. 133, 138, 143, 148, 153, 158, 163, 168, 173, 178, 183, 188, 193, 198, 203, 208, 213, 218, 223, 228), 29.09.2021 в Державному земельному кадастрі зареєстровані вищевказані земельні ділянки (Т. 1 а.с. 134-136, 139-141, 144-146, 149-151, 154-156, 159-161, 164-166, 169-171, 174-176, 179-181, 184-186, 189-191, 194-196, 199-201, 204-206, 209-211, 214-216, 219-221, 224-226, 229-231).
Відповідно до п. 136 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку в разі її поділу чи об`єднання з іншою земельною ділянкою вносяться на підставі заяви про державну реєстрацію земельної ділянки, яка утворилася в результаті такого поділу чи об`єднання, шляхом здійснення Державним кадастровим реєстратором таких дій:
1) скасування державної реєстрації земельної ділянки шляхом закриття Поземельної книги відповідно до пункту 60 цього Порядку із скасуванням кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру;
2) здійснення державної реєстрації земельної ділянки, яка утворилася в результаті поділу чи об`єднання, згідно з пунктами 107-111 і 113 цього Порядку;
3) внесення до Поземельної книги на земельну ділянку, сформовану в результаті поділу чи об`єднання земельних ділянок, запису про такий поділ чи об`єднання із зазначенням скасованого кадастрового номера земельної ділянки.
В свою чергу, відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право приватної власності на новоутворені 20 земельних ділянок за ОСОБА_2 наразі не зареєстровано (Т. 1 а.с. 137, 142, 147, 152, 157, 162, 167, 172, 177, 182, 187, 192, 197, 202, 207, 212, 217, 222, 227, 232).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України, земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Статтею 80 Земельного кодексу України встановлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.
Згідно з ч. 1 ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 Земельного кодексу України, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.
Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Відповідно до ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення (ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара.
За таких обставин, реалізація повноважень Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області має здійснюватися з дотриманням вимог законодавства, яке забороняє повторне отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (понад норми безоплатної приватизації, встановлені Земельним кодексом України).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 24.04.2019 у справі № 525/1225/15-ц, з урахуванням вимог статей 7, 12 Закону України «Про фермерське господарство», статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах.
Зі змісту ст. 116 Земельного кодексу України вбачається, що наявність рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність визначається в якості обов`язкової передумови для подальшого набуття права власності на земельну ділянку.
Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлена судом.
Дана позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16, а саме: рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17, від 15.10.2019 у справі № 911/3749, від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18, від 01.02.2020 у справі № 922/614/19). Тому під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного, не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. Під час розгляду такого спору слід виходити з принципу «jura novit curia» - суд знає закони (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17). Тому суд має самостійно дати правову оцінку таким правовідносинам.
Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Власник, з дотриманням вимог ст. 387 ЦК України, може відповідно до положень ст. 387 ЦК України витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна.
У спорах про витребування майна суд встановлює обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів. При цьому, закон не вимагає встановлення судом таких обставин у іншій судовій справі, зокрема не вимагає визнання незаконними рішень, відповідно до яких відбулось розпорядження майном на користь фізичних осіб, у яких на підставі цих рішень виникли права.
Оскільки вимога про визнання рішення органу місцевого самоврядування незаконним та його скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою, то така вимога не є нерозривно пов`язаною з вимогою про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. При цьому, позивач у межах розгляду справи про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність зазначеного наказу без заявлення вимоги про визнання його незаконним та скасування, оскільки таке рішення за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на яке воно спрямоване. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 922/614/19.
Згідно з п. 60-66 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно в установленому законом порядку. Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності.
У п. 146 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц зазначається, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна.
27.05.2021 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», яким, зокрема, розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено п. 24, відповідно до якого, з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім певних видів земель.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 713-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Запорізької області» встановлено, що до складу Широківської територіальної громади входять наступні території громад: Широківська, Августинівська, Веселівська, Володимирівська, Лукашівська, Миколай-Пільська, Сонячна.
За вказаних обставин не відбулося виникнення чи створення іншого нового майна, відмінного від попереднього, не має місця перетворення або переробка тощо, фактично та юридично відбулася заміна правовстановлюючих документів, якими засвідчено право власності на те саме майно. Залишилися попередніми як правові, так і фізичні характеристики поділених ділянок, зокрема не відбулося зміни їх цільового призначення, розташування тощо.
Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц та від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц з огляду на приписи статей 387 і 388 ЦК України на можливість витребування власником земельних ділянок не впливає їхній поділ та/або об`єднання. Формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц зазначено таке: (п. 95) Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно.
Рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

На підставі такого рішення суду для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, не потрібно окремо скасовувати запис про державну реєстрацію права власності за відповідачем.

Враховуючи викладене, земельна ділянка з кадастровим номером :07:001:1506 площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Широківської сільської територіальної громади Запорізького району Запорізької області за межами населеного пункту, яка незаконно вибула з власності Широківської об`єднаної територіальної громади підлягає витребуванню в ОСОБА_2 та поверненню у комунальну власність Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Разом з тим, як було вказано вище, після набуття ОСОБА_2 права власності на вищевказану земельну ділянку, в подальшому останнім замовлено технічну документацію щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:1506, внаслідок чого в Державному земельному кадастрі були зареєстровані нових 20 земельних ділянок, утворених в результаті її поділу, а остання згідно відомостей Державного земельного кадастру набула статусу архівної.Проте, відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право приватної власності на новоутворені 20 земельних ділянок за ОСОБА_2 наразі не зареєстровано.

Таким чином, для поновлення порушених інтересів держави в повному обсязі, рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:1506 є недостатнім у зв`язку із наступним.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі:поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації;якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», не було зареєстровано протягом року з вини заявника.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Згідно з ч. 9, 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї, а державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

За приписами ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж.

Кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр», внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державні кадастрові реєстратори здійснюють внесення та надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та Порядком ведення Державного земельного кадастру (далі Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.

Згідно із ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Структура кадастрових номерів земельної ділянки визначається Кабінетом Міністрів України. Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр», поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Частинами 1, 2 ст. 27 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що у разі поділу або об`єднання земельних ділянок запис про державну реєстрацію земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки скасовуються, а Поземельна книга на таку земельну ділянку закривається. У Поземельній книзі на земельні ділянки, сформовані в результаті поділу або об`єднання земельних ділянок, здійснюється запис про такий поділ чи об`єднання із зазначенням скасованих кадастрових номерів земельних ділянок.

Відповідно до п. 114 Порядку, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: 1) поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання; 2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру; 3) ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.

У разі скасування державної реєстрації з підстав, зазначених у пп. 2, 3 цього пункту, Державний кадастровий реєстратор у десятиденний строк повідомляє про це за формою згідно з додатком 23 особу, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельних ділянок, а в разі наявності зареєстрованих речових прав на неї - суб`єктів таких прав.

Відомості про земельну ділянку у разі скасування її державної реєстрації: набувають статусу архівних за рішенням Державного кадастрового реєстратора;відображаються на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаційної системи;зберігаються в Державному земельному кадастрі постійно разом з відомостями про відповідного Державного кадастрового реєстратора, дату та час набуття статусу архівних такими відомостями.

Отже, відповідно до ст. 16, ч. 4 ст. 25, ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про Державний земельний кадастр», п.п. 29, 50, 51, 114, 135, 136, 136-1 Порядку, у разі поділу земельних ділянок, державна реєстрація та кадастровий номер земельної ділянки, яка була поділена скасовуються, поземельна книга на неї закривається. Відомості про таку земельну ділянку у Державному земельному кадастрі набувають статусу архівних та зберігаються постійно. Натомість, здійснюється державна реєстрація новоутворених земельних ділянок, відкриття на них нових поземельних книг, присвоєння нових кадастрових номерів.

Згідно з п. 49, 50 Порядку, поземельна книга ведеться за формою згідно з додатком 8 під час державної реєстрації земельної ділянки, внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки (у тому числі у разі їх поділу чи об`єднання, а також відновлення їх меж) відповідно до пунктів 107-137 цього Порядку. Поземельна книга в електронній (цифровій) формі відкривається шляхом її нормування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру з використанням даних електронного документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр», п. 12 Порядку відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», під час проведення реєстраційних дій державний реєстратор обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру.

Відтак, для забезпечення введення власника - Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області у володіння майном земельною ділянкою з кадастровим номером :07:001:1506 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства необхідним є скасування реєстрації поділу оскаржуваної земельної ділянки, тобто скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :07:001:1522, :07:001:1524, :07:001:1532, :07:001:1533, :07:001:1535, :07:001:1536, :07:001:1537, :07:001:1538, :07:001:1539, :07:001:1540, :07:001:1541, :07:001:1542, :07:001:1543, :07:001:1544, :07:001:1545, :07:001:1546, :07:001:1547, :07:001:1548, :07:001:1549, :07:001:1551.

Державна реєстрація вищезазначених земельних ділянок, яка проведена за заявами ОСОБА_2 шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:1506 є неправомірною, оскільки така земельна ділянка незаконно вибула із власності держави, а тому має бути повернута власникові саме в межах, координатах та конфігурації, які мали місце на момент вибуття земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:1506 площею 2,0000 га з власності держави, а саме: на момент видання наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 30.03.2021 № 8-866/15-21-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність».

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.

Статтями 16, 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Також, у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки закривається і відповідна Поземельна книга.

З огляду на викладене, наявність державної реєстрації вищевказаних земельних ділянок у Державному земельному кадастрі порушує права Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, оскільки унеможливлює здійснення правомочностей щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :07:001:1506, з огляду на що державна реєстрація земельних ділянок з кадастровими номерами :07:001:1522, :07:001:1524, :07:001:1532, :07:001:1533, :07:001:1535, :07:001:1536, :07:001:1537, :07:001:1538, :07:001:1539, :07:001:1540, :07:001:1541, :07:001:1542, :07:001:1543, :07:001:1544, :07:001:1545, :07:001:1546, :07:001:1547, :07:001:1548, :07:001:1549, :07:001:1551 підлягає скасуванню в судовому порядку, що призведе до ефективного способу захисту порушених прав та законних інтересів позивача.

До аналогічних висновків щодо ефективності способу захисту у вигляді скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельних ділянок, утворених внаслідок поділу земельної ділянки, у разі встановленої незаконності вибуття такої земельної ділянки із власності держави та необхідності її витребування дійшов Верховний Суд у постанові від 31.01.2023 у справі № 924/504/20.

Щодо підстав для звернення із даним позовом до суду прокурором, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4, 5 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справ №912/2385/18 колегія суддів дійшла висновку, що звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Судом встановлено, що з часу повідомлення прокурором Широківську сільську раду Запорізького району Запорізької області про виявлені порушення, сільською радою заходи судово-претензійного характеру не здійснювались та не плануються, що відповідно, вказує на бездіяльність уповноваженого органу протягом розумного строку, та, відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» правом на звернення до суду із відповідним позовом прокурора.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 131-1, 140, 142, 143 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 391, 1301 ЦК України, ст.ст. 9, 78, 93, 96, 126, 152, 212 ЗК України, ст.ст. 1, 7, 8, 12, 27, 31 п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 141, 247, 263-265, 279, 280-284 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов Першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах, Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області до ОСОБА_2 , третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації земельних ділянок задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_2 на користь Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області земельну ділянку загальною площею 2,0000 га з кадастровим номером :07:001:1506 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 221, номер відомостей про речове право: 41365427), для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, за межами населеного пункту.

Скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :07:001:1522, :07:001:1524, :07:001:1532, :07:001:1533, :07:001:1535, :07:001:1536, :07:001:1537, :07:001:1538, :07:001:1539, :07:001:1540, :07:001:1541, :07:001:1542, :07:001:1543, :07:001:1544, :07:001:1545, :07:001:1546, :07:001:1547, :07:001:1548, :07:001:1549, :07:001:1551.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Запорізької окружної прокуратури Запорізької області (ідентифікаційний код юридичної особи: 02909973, місцезнаходження: вул. Дмитра Апухтіна, 29-А, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69057, розрахунковий рахунок: UA0000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, ідентифікаційний код юридичної особи: 02909973, код класифікації видатків бюджету - 2800) кошти, витрачені у 2023 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 6710,00 грн. (шість тисяч сімсот десять гривень 00 копійок).

Позивач: Широківська сільська рада Запорізького району Запорізької області (, юридична адреса: 70413, Запорізька область, Запорізький район, с. Широке, вул. Центральна, буд. 1, фактична адреса: 69089, м. Запоріжжя, вул. Розенталь, буд. 7)

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (, адреса місцезнаходження: 69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 50)

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.05.2024.

Суддя І.Б. Громова