Провадження № 2/727/410/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого-судді Одовічен Я.В.

за участю секретаря Гелка А.С.

представників сторін,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Чернівці клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про повернення позовної заяви на підставі ч.2, ч.3 ст.44 ЦПК України по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , до Управління комунальної власності Чернівецької міської ради, ОСОБА_1 , третя особа: Чернівецька міська рада про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна №72 від 19.07.2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває зазначена вище цивільна справа.

Під час підготовчого провадження у справі представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 було подано клопотання про визнання зловживанням процесуальними правами дій позивача.

Клопотання обгрунтоване тим, що 01.12.2023 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Управління комунальної власності Чернівецької міської ради, фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , третя особа: Чернівецька міська рада про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна №72 від 19.07.2022 року. Ухвалою суду від 04.12.2023 року у відкритті провадження у справі було відмовлено, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

07.12.2023 року ОСОБА_3 повторно звернулась до Шевченківського районного суду м.Чернівці з аналогічною позовною заявою. Проте, 12.12.2023 року подала заяву про повернення позову, на підставі якої судом було винесено ухвалу про повернення позовної заяви.

14.12.2023 року ОСОБА_3 знову звернулась до суду з аналогічною позовною заявою. Однак, ухвалою суду від 15.12.2023 року у відкритті провадження у справі було відмовлено, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

19.12.2023 року ОСОБА_3 вкотре звернулась до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою суду від 25.12.2023 року провадження у справі було відкрито.

Таким чином, ОСОБА_3 чотири рази подавала позов до одних і тих же відповідачів та з тих самих підстав, отже очевидним є намагання маніпулювати автоматизованим розподілом справ між суддями з метою розподілу справи на суддю, який надасть позивачу переваги при прийнятті та розгляді позовної заяви.

На підставі ч.2, ч.3 ст.44 ЦПК України просила повернути позивачу позовну заяву за зловживання процесуальними правами, а саме: маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями. Також просила застосувати до позивача заходи процесуального примусу.

Представник позивача у підготовчому засіданні заперечувала проти задоволення заявленого клопотання, вказуючи на те, що ОСОБА_3 реалізовувала своє право на доступ до правосуддя, доопрацьовувала позовну заяву, що жодним чином не свідчить про те, що остання вчиняла дії по маніпуляції з автоматизованим розподілом справ між суддями.

Представник відповідача Управління комунальної власності ЧМР також заперечувала проти заявленого клопотання з підстав його необгрунтованості.

Суд, заслухавши думку представників сторін, частково дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Так, частиною 3 ст. 2 ЦПК України встановлено, що однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до п.5 ст.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Тобто, цивільне процесуальне законодавство містить застереження щодо заборони учасникам судового процесу зловживати наданими їм процесуальними правами.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Суд зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов.

У частинах третій, четвертій статті 44 ЦПК України визначено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Отже, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Водночас наведений у частині другій статті 44 ЦПК України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.

Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти форму умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних з наслідками, до яких вони можуть призвести; використанні наданих прав всупереч їхньому призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження; перешкоджанні діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ; необґрунтованому перевантаженні роботи суду.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі №814/218/14 від 13.03.2019.

Суд наголошує, що процесуальні права надаються особам, які беруть участь у процесі, для сприяння суду під час розгляду справ їх правильному вирішенню. Щоразу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось інших цілей, вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3 дійсно попередньо тричі зверталась до суду з позовом, який розглядається у межах даної справи. При цьому такі звернення до суду з позовними заяви не були одночасними, на розгляді суду не перебувало одночасно декількох позовів ОСОБА_3 до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, що не може свідчити про умисність її дій з метою маніпуляції з розподілом.

Натомість, ОСОБА_3 судом двічі було відмовлено у відкритті провадження за її позовною заявою, і лише після цього остання повторно зверталась до суду.

Крім того, ухвалою суду від 12.12.2023 року ОСОБА_3 на підставі її ж заяви було повернуто її позовну заяву.

Суд констатує, що позивач має право на захист свого порушеного права у судовому порядку та має право доопрацювати подану нею позовну заяву, якщо вважає це необхідним.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15.09.2009), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до суду, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що дії позивача ОСОБА_3 не свідчать про очевидне зловживання нею своїми процесуальними правами, а тому подане клопотання є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.3, 4, 12, 13, 43, 44 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про повернення позовної заяви на підставі ч.2, ч.3 ст.44 ЦПК України по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , до Управління комунальної власності Чернівецької міської ради, ОСОБА_1 , третя особа: Чернівецька міська рада про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна №72 від 19.07.2022 року відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду буде складено 11.03.2024 року.

Суддя Одовічен Я.В.