Справа № 740/5005/24
Провадження № 2/740/1481/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивачі 20.08.2024 звернулися до суду із позовом, в якому просять визнати:

- за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (з яких право власності на: 1/4 частку в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , 1/4 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та на 1/4 як за членом колгоспного двору);

- за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, як за членом колгоспного двору.

Позов аргументують тим, що вказаний житловий будинок мав статус колгоспного двору і станом на 15 квітня 1991 року в будинку були зареєстровані та проживали ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Таким чином, частка кожного члена колгоспного двору складала по 1/4.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщину після них прийняв позивач ОСОБА_1 .

Проте, у зв`язку з належністю житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 до категорії «колгоспний двір», нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у оформленні його спадкових прав на частки будинку.

З аналогічних підстав реєстраційною службою позивачам було відмовлено і в реєстрації права власності на належні їм, як членам колгоспного двору, частки.

Ухвалою судді 22.08.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі.

Позивачі у підготовче судове засідання не з`явились, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та підтримку позову.

Представник відповідача Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до довідки, виданої Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області від 07.05.2024 за № 133, станом на 15.04.1991 у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , мешкали: ОСОБА_4 - голова двору, ОСОБА_3 син, ОСОБА_2 невістка, ОСОБА_1 - онук (а.с. 9).

Згідно довідок № 275 від 08.05.2024 та № 00890 від 08.05.2024, виданих КП «Ніжинське МБТІ», житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 зареєстрований на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, видане 20.10.1960 виконкомом Лосинівської селищної ради депутатів трудящих, згідно рішення № 18 від 14.10.1960 (а.с. 10).

Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність».

Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить і на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/4 частці кожен.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 7)

Як вбачається з копії спадкової справи № 666/2009 до майна померлого ОСОБА_3 , спадщину після нього прийняв позивач ОСОБА_1 (а.с. 33-36).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 6).

Згідно матеріалів спадкової справи № 157/2023, спадщину після померлої ОСОБА_5 прийняв ОСОБА_1 (а.с. 24-31).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 набув право на 1/4 частку спірного будинку, належну спадкодавцю ОСОБА_3 , як члену колгоспного двору, а також на 1/4 частку належну спадкодавцю ОСОБА_4 , як члену колгоспного двору.

Відповідно до копії постанови Другої чернігівської державної нотаріальної контори від 29.05.2024, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_2 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності на вказаний будинок, у якому було б визначено частку у праві власності, належну особисто спадкодавцю.

У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною (ч. 1, 5 ст. 1273 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

Отже, виходячи з наведеного, оскільки відсутні правовстановлюючі документи з визначенням часток позивачів та спадкодавців, у зв`язку з належністю спірного будинку до категорії «колгоспний двір», позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку шляхом звернення до державного реєстратора та нотаріуса, а тому їх права підлягають судовому захисту шляхом визнання за ними права власності.

Суд доходить висновку про наявність підстав для визнання права власності на 3/4 частки спірного будинку за позивачем ОСОБА_1 , з яких: 1/4 частка у праві власності належна як члену колгоспного двору, 1/4 частка у праві власності - в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 та 1/4 частка у праві власності - в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , а також для визнання 1/4 частки у праві власності на спірний будинок за ОСОБА_2 , як за членом колишнього колгоспного двору.

Керуючись ст.ст. 200, 263 - 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 3/4 часток житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь