Провадження № 2-з/761/625/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Волошин В.О.

при секретарі: Харечко О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Інституту держави і права імені В.М. Корецького Національної академії наук України про визнання права на зміну умов контракту, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024р. ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Інституту держави і права імені В.М. Корецького Національної академії наук України (далі по тексту - відповідач) в якому просив суд:

- визнати право позивача на зміну умов контракту про підготовку докторанта від 01 грудня 2022р. №126/80 (далі по тексту - вимога №1);

- зобов`язати відповідача розглянути на засіданні Вченої ради Інституту питання про встановлення позивачу терміну підготовки в докторантурі три роки з відповідною зміною умов Контракту №126/80 від 01 грудня 2022р., згідно з його заявою (далі по тексту - вимога №2).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада від 2024р. було відмовлено у відкритті провадження в частині вимоги №2 на підставі п. 3) ч. 1 ст. 186 ЦПК України та залишено позов без руху в частині вимоги №1.

Одночасно із позовом, позивачем було подано заяву про забезпечення позову в якій останній просив суд:

-заборонити відповідачеві видавати наказ про відрахування позивача з докторантури Інституту держави і права імені В.М. Корецького Національної академії наук України у зв`язку із закінченням терміну дії контракту про підготовку докторанта від 01 грудня 2022р. №126/80 - до прийняття рішення по суті його заяви від 04 липня 2024р.

В обґрунтування вимог поданої заяви, заявник посилався на те, що предметом позову є вимога про визнання права на зміну умови зазначеного контракту.

Наказом відповідача №157 від 01 грудня 2022р. позивача зараховано до докторнатури Інституту держави і права імені В.М. Корецького Національної академії наук України на денну форму навчання за контрктом.

Згідно п. 1.1. вказаного контракту відповідач бере на себе зобов`язання навчати в докторантурі з відривом від виробництва позивача протягом двох років, починаючи з 01 грудня 2022р. Водночас п. 2.3.7. контракту передбачено можливість Вченої ради Інституту в окремих випадках встановлювати термін навчання в докторантурі диференційовано - від одного до трьох років, з урахуванням обсягу наукового доробку і ступеня готовності дисертації.

Відтак, 04 липня 2024р. позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій просив винести на розгляд Вченої ради Інституту питання про встановлення терміну його навчання в докторантурі три роки з відповідною зміною умов контракту.

Позивачем зазначено, що відповідач на заяву позивача в установлений законодавством термін відповіді не надав та не виніс на розгляд Вченої ради Інституту вказане питання, що зумовило позивача звернутись до суду з метою захисту його порушених прав та інтересів.

Необхідність вжиття заходів забезпечення вищевказаним шляхом позивачем обґрунтовано тим, що відповідач, на переконання позивача, умисно затягує термін розгляду його заяви від 04 липня 2024р. по суті, розраховуючи, що дія контракту закінчиться 01 грудня 2024р., а відтак, зникне потреба вносити до нього зміни.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до позовної заяви документи, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підстави вимог своєї заяви, суд вважає необхідне залишити без задоволення заяву про вжиття заходів забезпечення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Згідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказана правова позиція відображена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019р. у справі №320/3560/18.

Суд приходить до висновку про недоцільність застосування заходів забезпечення позову, про які просить заявник, оскільки, на думку суду, заявником обрано такий спосіб заходу забезпечення позову, який за своєю правовою природою є тотожним заявленій позовній вимозі, а отже призведе до фактичного вирішення спору по суті заявлених вимог.

Так, з урахуванням того, що предметом спору є визнання права на зміну умов контракту, а у заяві про вжиття заходів забезпечення позивачем заявлено вимогу про заборону відповідачеві видавати наказ про відрахування позивача із докторантури, суд приходить до висновку, що вжиття заходів забезпечення, шляхом встановлення заборони Інституту видавати вказаний наказ, призведе до фактичної зміни умов контракту, а відтак і до вирішення спору по суті заявленої вимоги.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з урахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення заяви з урахуванням розумності, обґрунтованості; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення заяви і предметом заявлених вимог, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення заяви, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення заяви; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разу невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позовної заяви не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Інституту держави і права імені В.М. Корецького Національної академії наук України про визнання права на зміну умов контракту - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено законом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя: