Справа № 201/9941/24
Провадження № 2/201/3753/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

06 листопада 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

14.08.2024р. ОСОБА_1 через свого представника адвоката Кравченко О.О. (діє на підставі ордеру від 13.08.2024р. а.с. 8) звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно (а.с. 1 - 5).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що ОСОБА_1 є власницею нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею: 184,4 кв.м., на підставі договору про поділ нерухомого майна та припинення спільної часткової власності, серія та номер: 527, посвідченого 25.10.2018р. Приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Ходаріною О.С. та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43693916 від 25.10.2018р. 17:23:47, прийнятого приватним нотаріусом Ходаріною О.С.

Вказане нерухоме майно знаходиться на тимчасово окупованій території, правовстановлюючі документи втрачено, на підтвердження чого ОСОБА_1 надала до позовної заяви Витяг з ЄРДР від 12.09.2022р., номер кримінального провадження № 004638. ОСОБА_1 зазначає, що намагаючись отримати дублікат правовстановлюючого документу зверталась до Маріупольської міської ради, проте отримала відмову, обґрунтовану тим, що територія Маріупольської міської територіальної громади перебуває в тимчасовій окупації російською федерацією, у зв?язку з чим, Маріупольська міська рада та її структурні підрозділи не мають доступ до будь-яких документів та архівів. Враховуючи вищенаведене та відсутність фактичного доступу до архівів Маріупольська міська рада не має змоги надати дублікат правовстановлюючого документу.

Оскільки ОСОБА_1 не має змоги отримати дублікат втраченого правовстановлюючого документу, порушуються її права власника стосовно оформлення подальших компенсацій від держави на знищене майно та репарації (в тому числі, у випадку звернення до судів міжнародних інстанцій), тому просить суд визнати за нею право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею: 184,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 123.

Заяви учасників процесу по суті справи.

Правом на подачу відзиву в порядку ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався.

Рух справи.

Ухвалою судді Наумової О.С. від 19.08.2024р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 25).

25.09.2024р. від представника відповідача Маріупольської міської ради - Бастриги С.М. (діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 25.11.2021р.) надійшла заява, в якій представник відповідача просив розглядати справу без його участі та вирішувати справу за наявними матеріалами на розсуд суду згідно вимог чинного законодавства. Також представник відповідача зазначив, що своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не користуватиметься та проти задоволення позову не заперечує (а.с. 28 - 30).

26.09.2024р. від представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 (діє на підставі ордеру від 13.08.2024р., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №002814 від 22.06.2021р.) надійшла заява, в якій просила суд розглядати справу без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов (а.с. 32 - 37).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 279, ч. 2 ст. 191 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

На підставі договору про поділ нерухомого майна та припинення спільної часткової власності серія та номер: 527, посвідченого 25.10.2018р. Приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Ходаріною О.С. та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 43693916 від 25.10.2018р. 17:23:47, прийнятого приватним нотаріусом Ходаріною О.С. ОСОБА_1 належить на праві приватної власності нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею: 184,4 кв.м.(а.с. 53 - 58).

Згідно листа Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради від 26.09.2024р. №26-1895, Маріупольська міська територіальна громада від початку повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України розташовувалась в районі бойових дій, а згодом опинилась у переліку тимчасово окупованих російською федерацією територій України, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022р. № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (із змінами). Станом на 23.09.2024р.територія Маріупольської міської територіальної громади перебуває в тимчасовій окупації російською федерацією, Маріупольська міська рада та ї структурні підрозділи не мають доступ до будь-яких документів та архівів.

Враховуючи вищевикладене та відсутність фактичного доступу до архівів Маріупольська міська рада не має змоги надати запитуєму інформацію щодо відповідного об`єкту нерухомого майна (а.с. 49).

Розпорядженням міського голови м. Маріуполя від 07.04.2023р. №29р визначено тимчасовим фактичним місцем знаходження Маріупольської міської ради та її виконавчого комітету (частини керівного складу та працівників) за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13).

Згідно Витягу з ЄРДР від 12.09.2022р. у кримінальному провадженні № 004638, внаслідок обстрілів житлових кварталів м. Маріуполя з боку російських окупаційних військ у період з 24.02.2022р. по 01.05.2022р. зруйновано майно, яке належить ОСОБА_1 , розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 14).

Відповідно до листа начальника Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції № 38271/39413-26-24/15.1 від 13.08.2024р. ОСОБА_3 , приватна нотаріальна діяльність ОСОБА_4 була зареєстрована по Маріупольському міському нотаріальному округу. У зв`язку з утворенням нових нотаріальних округів в результаті зміни адміністративно-територіального поділу України, було зареєстровано приватну нотаріальну діяльність ОСОБА_4 по Маріупольському районному нотаріальному округу Донецької області. Територія Маріупольського району Донецької області з 05.03.2022р. віднесена до тимчасово окупованої території відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022р. № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022р. за № 1668/39004. Приватний нотаріус Ходаріна О.С. здійснювала приватну нотаріальну діяльність за адресою: вул. А. Куїнджі, 44, м. Маріуполь, Донецька обл. Наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 14.07.2022р. № 99/В «Про припинення нотаріальної діяльності ОСОБА_5 », приватна нотаріальна діяльність ОСОБА_4 припинена по Маріупольському районному нотаріальному округу з 14.07.2022р. Вищезазначеним наказом приватного нотаріуса Ходаріну О.С. зобов`язано передати всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса до Донецького обласного державного нотаріального архіву після закінчення дії воєнного стану та обставин, які створюють загрозу життю та здоров`ю на території Донецької області.

Документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Ходаріної О.С.до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались та не були вивезені з адреси розташування робочого місця приватного нотаріуса, встановити місцезнаходження та стан збереження документів наразі неможливо (а.с. 17).

2. Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015р. №21-1465а15.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, якщо не право оспорюється або не визнається іншою особою.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У частині 1 статті 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна №386727020 від 12.07.2024р., 25.10.2018р. за ОСОБА_1 зареєстровано право власностіна нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею: 184,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 123 (а.с. 53 - 58).

Позивачка є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею: 184,4 кв.м.,однак на теперішній час позбавлена можливості розпорядитись своєю власністю на власний розсуд або отримати компенсацію за пошкоджене чи знищене майно.

При цьому, суд враховує, що за загальновідомою інформацією на теперішній час у місті Маріуполі внаслідок бойових дій майже не залишилось вцілілих будинків, більшість яких пошкоджені.

22.05.2023р. набрав чинності Закон України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об?єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України» № 2923-ІХ від 23.02.2023р., яким, зокрема, визначено правові та організаційні засади надання компенсації за пошкодження та знищення окремих категорій об?єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, з дня набрання чинності Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022р. № 2102-IX.

Механізм надання компенсації для відновлення окремих категорій об?єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення» визначений Порядком надання компенсації для відновлення окремих категорій об?єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.04.2023р. № 381.

Згідно з пунктом 6 вищевказаного Порядку, компенсація надається за умови, що відомості про право власності на пошкоджений об`єкт внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У пункті 13 цього ж Порядку закріплено, що для отримання компенсації необхідно з урахуванням пункту 13-1 цього Порядку, серед іншого, переконатися, що пошкоджений об`єкт внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або у разі відсутності такого запису провести його реєстрацію.

Механізм надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна та її використання відповідно до Закону України № 2923-ІХ від 23.02.2023р. визначений Порядком надання компенсації за знищені об?єкти нерухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2023р. № 600.

У пункті 13 даного Порядку визначено, що отримувач компенсації здійснює відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дії щодо державної реєстрації припинення права власності на знищений об`єкт нерухомого майна.

Згідно з пунктом 24 вказаного Порядку, проведення виплат компенсації здійснюється за умови наявності відомостей щодо державної реєстрації припинення права власності на знищений об`єкт нерухомого майна, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отже, як для отримання компенсації для відновлення об?єктів нерухомого майна, так і для отримання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна необхідною є наявність інформації про об?єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З правової позиції викладеної в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 червня 2015 року № 6-318цс15 (№ в ЄДРСР 45910640) випливає наступне: «за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України».

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно, які підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 15, 16, 316, 317, 321, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 4, 81, 82, 133, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею: 184,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 123.

Копії цього рішення суду направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 11 листопада 2024 року.

Суддя Наумова О.С.