ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/2275/22 Номер провадження 22-ц/814/542/24Головуючий у 1-й інстанції Мороз Т.М. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

при секретарі Філоненко О.В.

за участю представника Білицької селищної ради Бабчука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Титаренка Сергія Олександровича на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 травня 2023 року, ухвалене у складі головуючого судді Мороз Т.М., повний текст судового рішення виготовлено - 05 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У грудні 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Титаренко С.О. звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшла земельна частка (пай) загальною площею 2 умовно-кадастрових гектара із земель колективної власності бувшого КСП імені «Чапаєва», розташованого на той час на території Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. ОСОБА_6 був членом КСП та був включений до списку осіб під № 138, які мали право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя спадкодавець ОСОБА_6 набув право на земельну частку (пай), але не встиг виготовити правовстановлюючий документ, оскільки помер. З урахуванням цього позивач ОСОБА_1 , як єдиний спадкоємець за законом першої черги звернувся із заявою про прийняття спадщини до Кобеляцької державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, однак у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

З урахуванням викладеного просив суд встановити факт про те, що саме померлому ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Чапаєве Кобеляцького району Полтавської області належала земельна частка (пай) - 2 умовно-кадастрових гектари із земель колективної власності бувшого КСП імені «Чапаєва», розташовану раніше на території Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області на даний час передана в комунальну власність Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області із земель запасу, які не надані у власність або користування громадян чи юридичним особам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також прохав визнати за позивачем право на вищезазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 травня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що разом з спадкодавцем ОСОБА_6 на час його смерті, крім позивача ОСОБА_1 , проживали відповідач ОСОБА_7 та його неповнолітні діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 який проходив службу в Збройних Силах, проте відповідачі протягом встановленого шестимісячного строку на прийняття спадщини не відмовилися від своєї частини спадщини у встановленому законом порядку.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, представник ОСОБА_1 адвокат Титаренко С.О.подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 травня 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Стягнути з відповідача Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області судові витрати за правничу допомогу адвоката та витрати по сплаті судового збору.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує що, рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони - ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 та його представник Титаренко С.О. надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши представника Білицької селищної ради Бабчука В.В., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_6 (а. с. 10, 14).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Білицької селищної ради Кобеляцького району Полтавської області № 14-20/5-157 від 19.05.2021 року ОСОБА_1 , 1987 р. н., зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом з батьком ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 20).

Згідно відповіді старостинського округу № 5 виконавчого комітету Білицької селищної ради від 14.03.2023 року № 9-19/5/24 на час смерті з ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали: дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проходив службу у Збройних Силах України (а.с.194).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 22 листопада 1995 року зроблено запис № 179.

Постановою державного нотаріуса Кобеляцької державної нотаріальної контори Русняка Р.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) площею 2 умовно-кадастрових гектари для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності КСП імені «Чапаєва» на території Білицької селищної територіальної громади Полтавського району Полтавської області після смерті батька ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності на нерухоме майно (а. с. 23).

З матеріалів справи вбачається, що 27 березня 1996 року колективному сільськогосподарському підприємству ім. Чапаєва видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ № 00023, згідно якого КСП ім. Чапаєва передається у колективну власність 2726,84 гектари землі для виробництва сільськогосподарського продукції (а. с. 15).

Відповідно до списку громадян-членів КСП ім. Чапаєва, доданого до Державного акта на право колективної власності на землю серії ПЛ № 00023 ОСОБА_6 був членом КСП ім. Чапаєва (а. с. 16).

З відповіді відділу у Кобеляцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 27.05.2021 року № 70/107-21 вбачається, що відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадян членів КСП ім. Чапаєва Червоноквітівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, запис про видачу сертифікату на право на земельну частку (пай) ОСОБА_6 відсутній. Згідно бази даних Державних актів, які знаходяться в архіві Державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ № 00023 - відсутній (а. с. 21).

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до пунктів 4, 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила ЦК України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то до спадкових відносин мають застосовуватися положення актів цивільного законодавства, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, зокрема Цивільний кодекс Української РСР 1963 року.

Згідно зі статтею 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (оголошення громадянина померлим).

У статті 527 ЦК УРСР зазначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (частина перша статті 529ЦК УРСР).

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (частина друга статті 548 ЦК УРСР).

Частинами дев`ятою, десятою статті 5 ЗК України, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Водночас відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 був членом КСП імені Чапаєва та включений до списку осіб,які мають право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського товариства під № 138, який додається до Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ № 00023 КСП ім. Чапаєва (а.с.15-16), а отже мав право на земельну частку (пай).

Сертифікат на право на земельну частку (пай) ОСОБА_6 не отримував, що підтверджується відповіддю ГУ Держгеокадастр у Полтавській області від 27.05.2021 (а.с.21).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що разом з спадкодавцем ОСОБА_6 на час його смерті, крім позивача ОСОБА_1 , проживали відповідач ОСОБА_7 та його неповнолітні діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 який проходив службу в Збройних Силах України, зазначене підтверджується листом старостинського округу № 5 виконавчого комітету Білицької селищної ради від 14.03.2023 № 9-19/5/24. (а.с.194).

Статтею 524 Цивільного Кодексу УРСР встановлено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом здійснюється у разі відсутності заповіту.

Згідно ст.529 Цивільного Кодексу УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, чоловік (дружина) та батьки померлого, а також дитина померлого, народжена після його смерті.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, що визначено статтею 548 ЦК УРСР.

Статтею 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Вказані дії мають бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За приписами статті 562 ЦК УРСР поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться судовим порядком відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом.

Отже, для прийняття спадщини особи, які є спадкоємцями першої черги і бажають прийняти спадщину, повинні до спливу шести місяців після смерті спадкодавця фактично вступити в управління або володіння спадковим майном, або подати до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Протягом встановленого шестимісячного строку на прийняття спадщини спадкоємці які проживали зі спадкодавцем, а тому прийняли дану спадщину не відмовилися від своєї частини спадщини у встановленому законом порядку.

Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання права за ОСОБА_1 на земельну частку (пай) 2 умовно-кадастрових га із земель колективної власності КСП ім.. Чапаєва в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Титаренка Сергія Олександровича - залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 травня 2023 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 лютого 2024 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль