Справа № 459/1437/23
Провадження № 2/459/242/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Грабовського В.В.,

з участю секретаря судового засідання Маїк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю: служби у справах дітей Добромильської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила позбавити відповідача батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 23.11.2002. Від шлюбу сторони мають четверо дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 13.01.2017 шлюб між сторонами розірвано та з того часу відповідач дітей не бачив. Відповідач про дітей не піклується, не цікавиться їх успіхами, станом здоров?я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. Вважає, що відповідач покладених законом на батьків обов?язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку останнього. Діти знаходиться на повному її утриманні. Вказує, що зазначені факти можна розцінювати як ухилення від виховання дітей батьком, свідомого нехтування ним своїми обов?язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов?язків.

01.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

29.06.2024 підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, останній подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, вказав що позов підтримує підстав, зазначених у позовній заяві, просив його задовольнити, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, клопотань та відзиву не подав.

Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.

Судом установлено, що шлюб, укладений між сторонами 23.11.2002, розірвано рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 13.01.2017.

Від подружнього життя у сторін є неповнолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження.

Діти сторін проживають разом із позивачем без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками старости старостинського округу №5 Добромильської міської ради від 22.03.2023 №87, № 89.

Відповідач є платником аліментів на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей за рішенням суду. Станом на 01.02.2023 заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 406997,32 грн, що підтверджується розрахунком державного виконавця.

Згідно із характеристиками ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , виданими директорами навчальних закладів, у яких вони навчаються, їх батько ОСОБА_2 не бере участі у вихованні дітей, жодного разу школи не відвідав.

Відповідно до інформації КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Червонограда» від 14.04.2023 № 375 ОСОБА_2 у КП «ЦПМСД» з питаннями щодо стану дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 жодного разу не звертався, на медичні огляди дітей не супроводжував.

ОСОБА_1 27.05.2022 уклала шлюб із ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 .

Зі змісту повідомлення Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області № 54/02-49 від 17.01.2024 встановлено, що ОСОБА_2 проходить строкову службу у Збройних Силах України та перебуває на лікування у військовому госпіталі, останній в телефонному режимі повідомив, що заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дітей.

Рішенням Виконавчого комітету Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області № 29 від 27.03.2024 затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , по відношенню до неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У вказаному висновку зазначено, що вихованням дітей займається мати ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_7 , батько з дітьми не спілкується, у вихованні дітей участі не бере, навчанням дітей не цікавиться.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - постанова ПВСУ від 30.03.2007 року № 3), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 цієї постанови).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (абз. другий п. 16 постанови ПВСУ від 30.03.2007 року № 3).

Отже, позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України).

З матеріалів справи встановлено, що відповідач на час розгляду органом опіки та піклування Добромильської міської ради заяви щодо позбавлення його батьківських прав проходив строкову службу у Збройних Силах України, а отже виконував обов'язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Достовірні дані про проходження відповідачем строкової служби у складі Збройних Сил України на час розгляду справи відсутні, а отже, немає підстав для зупинення провадження у справі згідно із п. 2 ч.1 ст.251 ЦПК України.

Суд критично оцінює посилання позивача у позовній заяві про те, що відповідач про дітей не піклується, не цікавиться їх успіхами та станом здоров?я, не спілкується з ними, оскільки матеріали справи не містять доказів, що така його поведінка, враховуючи належність до вікової категорії 18-60 років, не зумовлена перебуванням у складі Збройних Силах України або інших утворених відповідно до закону військових формувань.

За результатами дослідження висновку комісії з питань захисту прав дитини, затвердженого рішенням виконавчого комітету Добромильської міської ради від 27.03.2024 року № 29 встановлено, що такий у частині характеристики відповідача грунтується на даних лише 24.04.2023 року й у цілому містить суперечливі дані, оскільки наведена характеристика відповідача є негативною, а сам висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав й така недоцільність жодним чином не мотивована. Висновок не містить конкретизації щодо часу невиконання відповідачем його батьківських обов`язків, що не виключає можливості його перебування у такий час у складі Збройних Сил України у зв`язку із виконанням свого обов'язку щодо захисту Вітчизни.

Отже, позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно дітей є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками та наявність в його діях вини.

Суд бере до уваги відомості, які містяться у повідомленні Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області № 54/02-49 від 17.01.2024 про те, що відповідач заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дітей.

Виходячи з того, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини (ст. 166 СК України), а також те, що позбавлення батьківський прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків, суд, враховуючи встановлені обставини, зокрема, заперечення відповідача щодо позбавлення його батьківських прав, його можливе перебування у складі Збройних Силах України або інших утворених відповідно до закону військових формувань вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

При цьому суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність зміни свого ставлення до виховання дітей. На думку суду, таке вирішення спору надасть можливість відповідачеві усунути його негативні наслідки у взаємовідносинах із дітьми та буде дійсно сприяти захисту інтересів дітей.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 280-283, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

Третя особа: Служба у справах дітей Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області (, площа Ринок,1, м.Добромиль, Самбірський р-н., Львівська обл.)

Повне рішення складено 17.05.2024.

Суддя: В. В. Грабовський