Справа № 526/764/24
Провадження № 2/526/664/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 травня 2024 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - Киричка С.А.,

з участю секретаря Широколави О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Гадяч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Українська універсальна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

встановив:

29 лютого 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Українська універсальна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свою позовну заяву мотивує тим, що 09.11.1998 позивач уклав з відповідачем договір купівлі-продажу нерухомого майна № НГ-1 на Українській універсальній біржі, відповідно до якого отримав у власність частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір зареєстровано в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу за №15 під №1608. На момент укладення договору він не потребував нотаріального посвідчення. Оскільки, позивач мав намір подарувати свою частку нерухомого майна, але виявилося, що договір є недійсним, він звернувся до суду.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 01.03.2024 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання позивач не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

02 квітня 2024 року від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала.

Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 листопада 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № НГ-1 на Українській універсальній біржі, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав у власність частки житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір купівлі-продажу нерухомого майна № НГ-1 зареєстровано в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу за №15 під №1608, що підтверджується реєстраційним посвідченням до договору від 11.11.1998 року.

Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року) обов`язковість нотаріальної форми передбачена, зокрема, до договорів про відчуження житлових будинків, іншого нерухомого майна.

Також, як зазначено у п. 1 Інструкції «Про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб» державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України, державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні, комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації; державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації для власників незалежно від форми власності.

Посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально можливість відсутня, оскільки відповідно до ст.. 15 Закону України «Про товарну біржу» біржовий контракт не підлягає нотаріальному посвідченню та вважається укладеним з моменту реєстрації його на біржі та на відсутність для нотаріального посвідчення. Вказана норма також була прописана і у п. 6.5 договору купівлі-продажу.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу було укладено 09.11.1998 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм ЦК Української РСР в редакції 1963 року.

Згідно з ч.2 ст. 47 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

У ч.2 ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права не встановлена судом.

Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими договорами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась вій його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Таким чином, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права позивача.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підтверджені належними та допустимими доказами, які є достовірними і достатніми для задоволення позовних вимог, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 3, 11, 16, 202, 203, 207-208, 215, 216, 391, 626, 627, 631 ЦК України, ст. 13, 15, 18, 19, 20 Закону України «Про оренду землі», ст. 4, 5, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83, 89, 127, 133, 139, 141, 259, 263-265, 272-273 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Українська універсальна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити .

Визнати договір купівлі-продажу частки жилого будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підписаний та зареєстрований на Українській універсальній біржі 09.11.1998 року за №НГ-1 дійсним.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.05.2024 року.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_3 .

Суддя: С. А. Киричок