САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/4782/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2024 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретареві Мовшовичі Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Наталія Миколаївна про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності у порядку спадкування за законом та у порядку спадкової трансмісії,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2023 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності у порядку спадкування за законом та у порядку спадкової трансмісії. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є рідним братом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_4 з 13 березня 1961 року знаходилась у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належала двокімнатна квартира АДРЕСА_1 . Подружжя Димковець були зареєстровані та постійно проживали у спільній квартирі. За життя ОСОБА_5 страждав на різні захворювання, зокрема на захворювання серцево-судинної та опоно-рухової системи, що, у свою чергу, ускладнилося у зв`язку з його похилим віком. Упродовж часу з 2012 по 2014 роки загальний стан самопочуття ОСОБА_5 став погіршуватися, він переніс складні хірургічні операції, а відтак потребував постійних лікування, щоденних догляду та допомоги у побуті, із чим його дружині ОСОБА_6 , котра також на той час вже перебувала у похилому віці, дедалі становилося все складніше впоратися. Сама ОСОБА_6 також страждала на захворювання серцево-судинної системи, стан її самопочуття погіршувався, з 2016 року у неї критично посилилася стенокардія, й вона теж потребувала постійних догляду і допомоги. Дітей подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не мали. Тож ОСОБА_1 був у них самою близькою людиною. Крім того, позивач ОСОБА_1 є лікарем за фахом, тобто мав об`єктивну можливість здійснювати щоденне адекватне спостереження за станом ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , надаючи при цьому максимально можливу допомогу у сімейному побуті. Заробітна плата позивача ОСОБА_1 дозволяла йому взяти на себе відповідні матеріальні витрати для ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Рідна сестра позивача ОСОБА_6 та її чоловік ОСОБА_5 проживали у двокімнатній квартирі, що практично дозволяло його спільне проживання разом з їх сім`єю. Тому було прийнято спільне сімейне рішення, що із вказаною метою ОСОБА_1 , залишивши колишнє місце проживання (за адресою: АДРЕСА_2 ) на свою дружину, надалі проживатиме спільно із своєю рідною сестрою ОСОБА_6 та її чоловіком ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1 . Таке рішення було обумовлене суттєвими та виключними обставинами, оскільки у ОСОБА_6 , котра сама знаходилася у похилому віці й хворобливому стані, окрім її хворого чоловіка, найближчою людиною залишався лише її молодший рідний брат ОСОБА_1 ; й, при цьому, їх раніше окремі місця проживання не знаходилися по сусідству, а тому здійснювати за ними сторонній догляд та надавати допомогу у побуті та веденні господарства їх родині, не проживаючи з ними спільно, ставало все важче. Таким чином, починаючи з 01 березня 2015 року, позивач ОСОБА_1 проживав однією сім`є із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , де усі вони разом, постійно піклуючись один про одного, велиспільне господарство на основі поєднання своїх зусиль та коштів, разом вирішували усі побутові питання, придбавали майно для спільного користування, продукти харчування й несли спільні витрати на лікування ОСОБА_5 ; спільними зусиллями доглядали за жилим приміщенням та утримували квартиру у належному стані, разом здійснювали поточний ремонт та оплату житлово-комунальних послуг, тож були пов`язані спільним побутом й мали взаємні права та обов`язки. У свою чергу, як позивачеві ОСОБА_1 , так і його дружині, яка могла сама залишатися за місцем свого проживання, додатково, але без поєднання в одну сім`ю на основі ведення спільного господарства із взаємними правами та обов`язками, допомагали їх діти та племінники. Позивач ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_7 , не припиняючи між собою шлюбу та залишаючись подружжям, за вказаних обставин, відтак стали проживати окремо з поважних причин. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла рідна сестра ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , спільно із якою та її чоловіком ОСОБА_5 позивач ОСОБА_1 більше п`яти років проживав однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_3 . Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_6 не залишала. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 був ї чоловік ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , з яким позивач ОСОБА_1 також більше п`яти років проживав однією сім`єю за вказаною адресою. Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_5 не залишав. Єдиним спадкоємцем після його смерті (четверта черга) с позивач ОСОБА_1 , оскільки більше ніхто про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 не заявляв, та більше ніхто після його смерті спадщину не приймав. Усіма питаннями, пов`язаними із похованням ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , займався особисто позивач ОСОБА_1 як член їхньої сім`ї. Відтак після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрилася спадщина на належну їй 1/2 частку у праві власності на вищевказану квартиру, яку ї чоловік ОСОБА_5 після смерті дружини фактично прийняв у спадщину, але не оформив. Після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частку у праві власності на вищевказану квартиру; а також до його спадкоємців перейшло право на прийняття спадщини на 1/2 частку у праві власності на цю квартиру, яку він фактично прийняв у спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_6 , не встигнувши її оформити внаслідок своєї смерті, що сталася наступної доби. Таким чином, станом на 23 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_8 , з яким він більше п`яти років до часу відкриття спадщини проживав однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_3 , ураховуючи, що донього водночас перейшло право на прийняття належної спадкодавцеві ОСОБА_5 частки спадщини після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняв у спадщину, у тому числі в порядку спадкової трансмісії, квартиру АДРЕСА_1 . Починаючи з 01 березня 2015 року та з часу відкриття спадщини, тобто й після 23 жовтня 2021 року, позивач ОСОБА_1 постійно проживав та проживає у квартирі АДРЕСА_1 , підтримує квартиру у належному стані, оплачує житлово-комунальні послуги, повністю несе на собі тягар утримання спадкового майна та добросовісно виконує усі обов`язки його власника, додержуючись моральних засад суспільства, не порушуючи прав та інтересів інших осіб й інтересів суспільства. 07 квітня 2022 року, тобто протягом шести місяців після смерті спадкодавця, позивач ОСОБА_1 , прийнявши спадщину, звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Н.М. із заявами про прийняття спадщини: 1) після смерті його рідної сестри ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , та 2) її чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким позивач проживав однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Н.М. від 15 вересня 2022 року №62/02-31 позивачеві ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в частині видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з тим, що спадкоємцем першої черги за законом після її смерті є її чоловік ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Н.М. від 15 вересня 2022 року №63/02-31 позивачеві ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в цілому на майно ОСОБА_5 , котрий також є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , та який прийняв належну їй 1/2 частку у спільному майні у спадщину, але не оформив її, оскільки помер на другий день, тобто відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, якою є квартира АДРЕСА_1 . Підставою для відмови позивачеві ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом визначено те, що юридичний факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має встановлюватися винятково на підставі рішення суду, а тому нотаріус не має можливості безспірно встановити обставини, що дають підстави для спадкування. Однак, наслідком відсутності посвідчення правомочності позивача ОСОБА_1 щодо прийнятої ним спадщини є порушення його законних інтересів, пов`язаних із здійсненням права володіння, користування та розпоряджання належним йому майном, що є підставою для судового захисту відповідних майнового права та інтересу. Після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилася спадщина на належну їй 1/2 частку у праві власності на вищевказану квартиру, яку і чоловік ОСОБА_5 після смерті дружини фактично прийняв у спадщину згідно із ст.ст. 1261, 1268 ч. 3 ЦК України, але не оформив, оскільки помер на другий день.Після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частку у праві власності на вищевказану квартиру; а також до його спадкоємців, згідно із ст. 1276 ЦК України, перейшло право на прийняття спадщини на 1/2 частку у праві власності на цю квартиру, яку він фактично прийняв у спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_6 , не встигнувши її оформити внаслідок своєї наступної смерті. Позивач ОСОБА_1 є особою, яка проживала зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто, відповідно до ст. 1264 ЦК України, має право на спадкування у четверту чергу за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадкоємців попередніх черг за законом після смерті ОСОБА_5 немає. Після його смерті ніхто, як спадкоємець першої-третьої черги за законом або як спадкоємець за заповітом, із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. Просить суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 01 березня 2015 року та до 23 жовтня 2021 року включно та визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом та у порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

13 жовтня 2023 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

29 січня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_9 надійшов відзив, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що за життя ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебували на обслуговуванні у територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Дніпровської міської ради згідно поданої ОСОБА_6 заяви від 17.03.2020 як одинока, самотня й потребуюча надання соціальних послуг особа. ОСОБА_6 протягом життя цю заяву не відкликала та не повідомляла, що має сім`ю. ОСОБА_6 отримувала на дому соціальну допомогу від держави з березня 2020 і по день її смерті. Також, ОСОБА_5 згідно поданої заяви від 17.03.2020 як одинокий, самотній й потребуючий надання соціальних послуг особа. ОСОБА_5 протягом життя цю заяву не відкликав та не повідомляв, що має сім`ю та отримував на дому соціальну допомогу від держави з березня 2020 і по день його смерті. Таким чином, позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт його проживання з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Додатково повідомляємо, що відсутність доказів спільного проживання з особою, а саме: ведення спільного господарства, пов`язаності осіб спільним побутом, наявності взаємних прав та обов`язків, а також факт перебування спадкодавцем на соціальному обслуговуванні держави як одинокої, самотньої і такої, що потребує надання соціальних послуг, особи є підставою для відмови в задоволенні позову про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини.

04 січня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він просив заперечення проти позову, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву відхилити в повному обсязі та відхилити докази, подані до суду відповідачем разом з відзивом на позов. В обґрунтування відповіді на відзив зазначив, що сторона відповідача повністю необґрунтовано зазначає про те, що позивачем нібито не надається належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт його проживання із спадкодавцями ОСОБА_6 та ОСОБА_5 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, ведення спільного господарства, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків. Крім того, само по собі отримання на законних підставах певними особами або сім`єю соціальної допомоги на дому жодним нормативно-правовим актом не пов`язується із існуванням законних підстав для відмови спадкоємцеві таких осіб у визнанні за ним права на спадщину.

Позивач ОСОБА_1 разом із представником ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримали позовну заяву та просили її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти позову та просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Панченко Олена Валентинівна в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, надала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступні підстави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_1 , батьками якого є: батько ОСОБА_11 , мати ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 (а.с.31).

Відповідно до свідоцтва про зміну прізвища, імені, по батькові від 23 жовтня 1974 року Серії НОМЕР_2 , ОСОБА_13 змінив прізвище на ОСОБА_14 (а.с.32).

З посвідки про народження НОМЕР_3 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_15 , батьками якої є: батько ОСОБА_11 , мати ОСОБА_16 (а.с. 42).

13 жовтня 1961 року ОСОБА_5 та ОСОБА_15 зареєстрували шлюб, в результаті якого остання змінила прізвище на « ОСОБА_17 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 (а.с.43).

З вищенаведених документів вбачається, що ОСОБА_1 є рідним братом померлої ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 25 жовтня 2021 року Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.71).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 25 жовтня 2021 року Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.72).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.09.2022 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Н.М. відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії в частині видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6 згідно ст. 1261 ЦК України є її чоловік ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки факт спільного проживання ОСОБА_6 із ОСОБА_1 не підтверджується (а.с.80-81).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.09.2022 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Н.М. відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в цілому на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 (який був також спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6 згідно зі ст. 1261 ЦК України і який прийняв частку після її смерті спадщини, але не оформлював її, оскільки помер на другий день) на квартиру АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не входить до кола спадкоємців померлого ОСОБА_5 , а юридичний факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має встановлюватися винятково рішенням суду, бо у нотаріуса не має можливостей безспірно встановити вказані обставини (а.с.82-83).

Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також частиною 4 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З огляду на положення ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З виписки із історії хвороби №469 вбачається, що ОСОБА_6 знаходилась на лікуванні у відділенні АРИТ з 23.07.2007 року з діагнозом: ИБС стабільна стенокардія напруги ІІ ф. Кл. кардіосклероз атеросклеротичний ГБ ІІ ст. вне криза. Гіпертензивне серце (а.с.49-53).

З виписки із історії хвороби № 2869 вбачається, що ОСОБА_5 встановлено діагноз туб.папіліт правої нирки у «а» гр. ВК/+/. Туб. Правого сечовода інфільтративно-виразкова форма уретерогідронефроз праворуч. Іст. Туб. Сечового міхура, інфільтративна форма (а.с. 54-58).

Також ОСОБА_5 встановлено діагноз зміщення міжхребетного диска Л4-Л5. Правостороння ішіо-радікулопатія Л5 зі стійким вираженим больовим, м`язово-тонічним синдромом. СПО (16.01.13): видалення дискової грижі Л4-Л5 праворуч, зі встановленням імплантату «Діам» (а.с. 60), а також вторинна катаракта правого ока (а.с.61).

З рахунків-замовлення №821 та №820 вбачається, що всі послуги з поховання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було сплачено ОСОБА_1 (а.с.73-74).

Допитані в судовому засіданні свідки вказали наступне.

Свідок ОСОБА_18 зазначив, що позивач є його двоюрідним дядьком та має з ним дружні стосунки. Пояснив, що ОСОБА_1 дійсно проживав з померлим подружжям ОСОБА_17 , оскільки обоє дуже хворіли, а ОСОБА_1 допомагав їм по будинку, купував продукти та піклувався про них.

Свідоки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 пояснили, що позивач є їх батьком. Зазначили, що стосунки в сім`ї були чудові. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 хворіли, батько постійно їздив до них, щоб їм допомагати. На день народження ОСОБА_21 в лютому 2015 року прийняли рішення, що ОСОБА_1 буде проживати із своєю сестрою та її чоловіком, щоб піклуватися про них та допомагати їм. Питання з оформлення заповіту постійно відкладали.

Свідок ОСОБА_22 , яка є сестрою дружини позивача пояснила, що у позивача та його померлої сестри були чудові стосунки. ОСОБА_1 завжди допомагав матеріально своїй сестрі та його чоловікові, робив ремонт в їх квартирі. Під час зустрічі з позивачем, той їй повідомив, що він проживає з сестрою та її чоловіком.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що в 2015 році її чоловік ОСОБА_1 пересилався до сестри і вони проживали однією родиною, а вона залишилась із молодшою донькою. ОСОБА_21 мав проблеми зі спиною. Чоловік працює в медичній академії, у сім`ї ОСОБА_17 була маленька пенсія, тому вони їм допомагали. Ніхто із сусідів не говорив, що за сім`єю ОСОБА_17 хтось із служби доглядає. Це було сімейне рішення щодо проживання чоловіка разом із ними, комунальні послуги оплачував чоловік та також купував продукти харчування.

Свідок ОСОБА_23 пояснив, що його дідусь ОСОБА_1 з 2015-2016 року проживав разом із своєю сестрою та її чоловіком, весь час їм допомагав, у них завжди були теплі стосунки, вони вели разом спільне господарство. Він із дідусем неодноразово їздив за продуктами, які він купував за свої кошти, а потім відвозили продукти до сім`ї Димковець. У дідуся в квартирі була своя окрема кімната, він неодноразово сплачував комунальні послуги. Він ніколи не чув про соціальну допомогу від держави сім`ї Димковець. Зараз у квартирі проживає дідусь.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стосовно наданих копій особових справ на отримувачів соціальних послуг ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . суд зазначає, що перебування на обслуговуванні у ІІ відділенні соціальної допомоги вдома (безоплатно) з березня 2020 року не виключає факт проживання позивача разом із подружжям Димковець, а лише підтверджує важкий стан здоров`я ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

За встановлених обставин, суд знаходить доведеним факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 01 березня 2015 року та до 23 жовтня 2021 року включно.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зі свідоцтва про право власності на житло від 04.09.1997 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 46).

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Як встановлено судом раніше, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 померли.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Починаючи з 01 березня 2015 року, позивач проживав однією сім`єю із своє рідною сестрою ОСОБА_6 та її чоловіком ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , де усі вони разом вели спільне господарство, вирішували усі побутові питання, купували майно для спільного користування, продукти харчування, а також несли спільні витрати на лікування ОСОБА_5 ; спільними зусиллями доглядали за жилим приміщенням та утримували квартиру у належному стані, разом здійснювали поточний ремонт та оплату житлово-комунальних послуг, тож були пов`язані спільним побутом й мали взаємні права та обов`язки.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , проживши на один день більше своєї дружини.

З аналізу спадкових справ №04/2022 заведеної після смерті ОСОБА_6 і № 05/2022 заведеної після смерті ОСОБА_5 вбачається, що заповітів на випадок своєї смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не залишали. Інших спадкоємців, крім позивача не має (а.с. 121-147).

Даючи правову оцінку дослідженим судом доказам, суддя доходить висновку, що позивач в дійсності прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку спадкування за законом, а отже позовна вимога про визнання права власності підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.16, 328, 1216, 1217, 1258, 1264 ЦК України, ст.ст. 6-13, 33, 34, 76-81, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 315 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Дніпровської міської ради (м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75, ), третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Нощенко Наталія Миколаївна (м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 15-А, кім. 305) про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності у порядку спадкування за законом та у порядку спадкової трансмісії задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 01 березня 2015 року та до 23 жовтня 2021 року включно.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 48,0 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м.,

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 22 травня 2024 року.

Суддя О.П.Румянцев