Справа № 128/5048/23
Провадження № 22-ц/801/784/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондаренко О. І.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

11 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

судді-доповідача Войтка Ю. Б.,

суддів Стадника І. М., Сопруна В. В.,

вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2023 року в цивільній справі № 128/5048/23 за позовом ОСОБА_1 до Вінницької окружної прокуратури, Державної казначейської служби про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями,

встановив:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Вінницької окружної прокуратури, Державної казначейської служби про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2023 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з такою ухвалою 04 березня 2024 року ОСОБА_1 вчергове подав апеляційну скаргу.

05 березня 2024 року ухвалою Вінницького апеляційного суду витребувано вказану справу із Вінницького районного суду Вінницької області.

07 березня 2024 року з Вінницького районного суду Вінницької області надійшла зазначена цивільна справа для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Дослідивши матеріали витребуваної справи, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга підлягає поверненню без розгляду особі, яка її подала з огляду на наступне:

- вперше апеляційна скарга на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2024 року була подана 03 січня 2024 року (а. с. 10), яка ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року повернута заявнику з підстав, визначених п. 1 ч. 5 ст. 357 ЦПК України (провадження № 22-ц/801/373/2024, а. с. 12): оскільки апеляційна скарга не була підписана заявником;

- вдруге апеляційну скаргу подано було 19 січня 2024 року (а. с. 15), яка ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 січня 2024 року була повернута заявнику з тих самих підстав (провадження № 22-ц/801/480/2024, а. с. 17): оскільки апеляційна скарга не була підписана заявником;

- втретє апеляційну скаргу подано 13 лютого 2024 року (а. с. 21), яка ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 лютого 2024 року була повернута заявнику з тих самих підстав (провадження № 22-ц/801/631/2024, а. с. 23).

Проте ОСОБА_1 не усунув недоліків апеляційної скарги, при цьому об`єктивних перешкод для врахування роз`яснень, викладених в ухвалах Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року, від 24 січня 2024 року, та від 14 лютого 2024 року, скаржник не мав.

Відтак апеляційний суд тричі роз`яснював скаржнику, що апеляційна скарга має бути підписана, підпис має бути розміщено під текстом.

За змістом статей 185, 357 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Натомість обставини, які стали підставою для повернення апеляційної скарги ухвалами Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року, від 24 січня 2024 року, та від 14 лютого 2024 року, існувати не перестали, оскільки ОСОБА_1 , не врахувавши викладені у вказаних ухвалах роз`яснення, повторно подав 04 березня 2024 року апеляційну скаргу, оформлену в аналогічний спосіб.

Зі змісту апеляційної скарги, поданої ОСОБА_1 , вбачається, що вона не підписана заявником, зокрема не містить його підпису під текстом апеляційної скарги або під відміткою про наявність додатків.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави .

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Пунктами 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства.

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Дії учасників судового процесу та їхніх представників мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню цивільного судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом учасником судового процесу чи його представником неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, представника, суду тощо. Тому суди не повинні розглядати справи, в яких особа, яка ініціювала судовий процес, використовує її процесуальні права на шкоду іншим учасникам судового процесу й інтересам правосуддя.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував про обов`язок національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (справа «Шульга проти України», п. 28 у рішенні від 02 грудня 2010 року) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (справа «Мусієнко проти України», п. 24 у рішенні від 20 січня 2011 року).

Відповідно до пунктів 1-3 частини другої статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

У частинах третій, четвертій статті 44 ЦПК України визначено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Отже, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

З огляду на вказане, беручи до уваги процесуальну поведінку скаржника (неодноразове подання апеляційної скарги з тими самими недоліками), апеляційний суд розцінює як вияв небажання сприяти виконанню завдання цивільного судочинства та зловживання процесуальними правами.

У постанові від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21 Верховний Суд зауважив, що ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх метою, з якою такі права надано.

Отже, у цій справі позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Крім того, із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу був та є учасником різних цивільних справ, тобто він є фізичною особою, яка добре обізнана з тим, що учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання вказаних дій ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами та залишення його апеляційної скарги без розгляду на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України.

З огляду на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без розгляду через зловживання особою, яка її подала, процесуальними правами, апеляційний суд не вирішує клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та не дає оцінки несплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 2, 44, 357, 368, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Визнати, що звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2023 року є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2023 року залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя-доповідач Ю. Б. Войтко

Судді: І. М. Стадник

В. В. Сопрун