справа № 570/3166/24
провадження № 2/570/1118/2024
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2024 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

її представника адвоката Савурка О.В.,

представника третьої особи ОСОБА_2 ,

дитини ОСОБА_3 ,

психолога ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання Ганцева В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

покликаючись на окреме проживання відповідачів з дітьми, неналежне виконання своїх батьківських обов`язків, позивач у поданій до суду 25 червня 2024 року позовній заяві просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору.

У поданій до суду заяві від 18 вересня 2024 року позивач позов підтримує.

Відповідачі відзив на позов не подали.

Сторони відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідачі до суду не з`явилися.

У поданій до суду заяві відповідач ОСОБА_5 не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно сина ОСОБА_7 , пояснює, що за станом здоров`я не може його виховувати.

Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу у відсутність відповідачів.

Позивач у суді позов підтримала повністю і по аналогічних мотивах.

По суті спору показала, що є тіткою неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , який на даний час проживає у її сім`ї та перебуває на її вихованні та утриманні, оскільки батько дитини - її єдиноутробний брат ОСОБА_5 та матір дитини ОСОБА_6 самоусунулися від виховання, піклування, утримання дитини, не цікавляться його життям та потребами. Батьки, достеменно знаючи про місце проживання дитини, не шукали способів поспілкуватися та навідатися до дитини, цікавитися її життям. Батько дитини проживає з ними в одному селі, але, зловживаючи спиртним, не піклується про дитину, як і матір, яка проживає в Дубровицькому районі і позбавлена батьківських прав відносно своїх менших дітей. При цьому вона чи інші особи не чинили жодних перешкод у спілкуванні відповідачів з дитиною.

Представник позивача адвокат Олександр Савурко, підтримуючи вимоги та аргументацію свого довірителя, стверджує, що задоволення позову відповідає інтересам дитини.

Представник третьої особи позов підтримує, вважає, що за обставин, що склалися, позбавлення відповідачів батьківських прав, відповідає найкращим інтересам дитини.

Дитина в судовому засіданні ствердила, що батьки не цікавляться її життям, не приїжджають до неї і не піклуються про її матеріальне забезпечення. Вона проживає у сім`ї своєї тітки, де для неї створені всі необхідні умови. Він пам"ятає, що в дитинстві проживав з матір"ю та вітчимом в іншому селі, у нього була маленька сестричка Дана. Перед школою приїхала татова сестра і забрала його до себе і тут він проживає весь час як її син. Знає, що в селі проживає його батько, але він його бачив дуже давно, тато не відноситься до нього як сина, а ніби він для нього стороння дитина.

Дані обставини підтвердила соціальний педагог по місцю навчання дитини.

Суд встановив такі обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 21 травня 2019 року Виконавчим комітетом Оржівської селищної ради та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 1 від 25.10.2024 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Як вбачається із акту обстеження умов проживання №17 від 20 лютого 2024 року у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 на час обстеження в будинку було не прибрано, санітарно-гігієнічні умови незадовільні, син ОСОБА_7 з батьком не проживає, оскільки батько вживає спиртні напої, не цікавиться життям та вихованням сина, матеріально його не забезпечує. Син ОСОБА_7 проживає з бабусею та тіткою, яка займається його вихованням та навчанням, матеріально його забезпечує.

Згідно довідки Центру надання адміністратиних послуг Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області №1389/09-01/24 від 07.06.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно проживає по АДРЕСА_2 без реєстрації місця проживання з 2019 року.

Згідно рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 08 травня 2023 року (справа №949/573/23) відібрано малолітніх дітей ОСОБА_8 , 2019 р.н., ОСОБА_9 , 2017 р.н., та ОСОБА_10 , 2022 р.н., у матері ОСОБА_6 без позбавлення її батьківських прав.

Відповідно до довідки-характеристики від 13 серпня 2024 року виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області ОСОБА_6 схильна до створення конфліктних ситуацій, інколи проявляє агресію та нетактовність, на даний час проживає у будинку своєї сестри ОСОБА_11 . Сім`я, членом якої вона являється, складається з нижче вказаних осіб: сина ОСОБА_3 , 2013 р.н. (проживає біля бабусі в с-щі.Оржів), сина ОСОБА_8 , 2019 р.н. (відібраний рішенням суду), ОСОБА_9 , 2017 р.н. (відібрана рішенням суду), доньки ОСОБА_10 , 2022 р.н. (відібрана рішенням суду).

15 серпня 2024 року затверджений висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Відповідно до ч.11 ст.18 Конвенції ООН батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Ст.9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України).

Ч.1, 2 ст.3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків та в будь-якому випадку в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості (Принцип 6 Декларації прав дитини).

У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Відповідно до ст.164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30.03.2007 таке ухилення має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Враховуючи положення п.8 ст.7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, яке надасть їй полегшення, тому необхідно оцінити позитивний результату доля дитини, який має настати. Якщо такий результат не передбачається, позбавлення батьківських прав, не дасть дитині полегшення. Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо, зокрема позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Тобто висновок органу опіки і піклування в будь-якому разі не повинен носити формальний і однобічний характер, оскільки вирішуються питання про права та обов`язки батька і дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Згідно ч.1, 2 ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо неї. Ст.150 цього Кодексу визначено, що батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд дійшов таких висновків, заслухавши їх пояснення, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позивач скористався правовою допомогою.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, враховує докази, які містяться в матеріалах справи та вважає, що позивачем повністю доведено необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав щодо неповнолітнього сина, оскільки батьки вихованням дитини не займаються, матеріально не підтримують, станом здоров`я дитини не цікавляться, не виявляють до дитини будь-якої уваги та турботи, що у сукупності свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків свідомо. Суд вважає, що в наявності є порушене право дитини, за захистом якого спрямоване звернення до суду позивача, а тому позов про позбавлення відповідачів батьківських прав підлягає до задоволення.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору.

Повідомляю відповідачам про юридичні наслідки позбавлення батьківських прав.

Результатом набрання законної сили рішенням суду про позбавлення батьківських прав батька і/або матері є втрата всіх прав, заснованих на спорідненості з дитиною.

Це означає, що такі особи:

а) втрачають право на виховання дитини;

б) втрачають немайнові права щодо дитини (втрачають право на спілкування з дитиною, визначення її місця проживання і навчання, тощо);

в) перестають бути представниками дитини;

г) втрачають права на пільги і державну допомогу;

ґ) не можуть бути усиновлювачами та опікунами;

д) не можуть розраховувати на майнові права, пов`язані з батьківством і материнством, які присуджувалися б їм при непрацездатності, а саме:

- право на аліменти від такої дитини;

- права на спадкування після цієї дитини;

- права на управління майном дитини;

- виплати аліментів, пенсій, грошової допомоги на дитину такому батьку або матері також припиняються.

Дитина зберігає свої майнові права, засновані на факті спорідненості з особою, позбавленою батьківських прав, у тому числі: право на одержання аліментів від такої особи та на спадкування після неї.

Звертаю увагу відповідачів, що відповідно ст.169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення.

Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити.

За змістом ч.4 ст.169 СК України поновлення в батьківських правах можливе лише за умови, що особа, позбавлена батьківських прав істотно змінила в кращий бік поведінку, спосіб життя і (або) ставлення до виховання дитини. Зміни в способі життя особи, позбавленої батьківських прав, її ставлення до дитини не можуть відбутися швидко, для цього необхідний значний період часу. При цьому, недостатньо одних намірів особи, позбавленої батьківських прав змінити свою поведінку, необхідно, щоб її спосіб життя дійсно змінився настільки, що ніяких небезпек і загроз життю і здоров`ю дитини більше не буде, а батьки в змозі належним чином виховувати дитину і захищати її права і інтереси. Поновлення батьківських прав допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову особи, позбавленої батьківських прав про поновлення її в батьківських правах. Причому мотиви незгоди дитини на поновлення в особи в батьківських правах значення не мають. Але при цьому суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ст.171 СК України).

Отже, за наявності підстав у майбутньому, відповідачі мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

З огляду на викладене, керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав.

Позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позбавити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Cтягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Cтягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошена лише вступна та резолютивна частина судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Третя особа: служба у справах дітей Клеванської селищної ради Рівненського району, Рівненської області, місцезнаходження: с-ще.Клевань, вул.І.Франка,20 Рівненського району Рівненської області, .

Суддя: Кушнір Н.В.