печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2024 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань - Романенко Ю.О.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , за участю третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , за участю третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини.

11 квітня 2024 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про закриття провадження у даній справі з підставі п.2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Представник відповідача зазначає, що між сторона відсутній спір, оскільки відповідач не заперечує з приводу проживання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник відповідача - ОСОБА_2 клопотання підтримала та просила задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення клопотання заперечила, надала письмові заперечення.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши доводи, викладені у заяві, матеріали справи в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження №61-2018св19).

Надання органом опіки та піклування, висновку про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю не свідчить про те, що між сторонами відсутній спір.

Відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.

Тобто, враховуючи обставини, зазначені представником відповідача у заяві про закриття провадження у справі та норми цивільного процесуального закону, суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 1-23, 43, 49, 200, 255, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , за участю третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Суддя : О.Л. Бусик