Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.05.2024 Справа №607/3381/24 Провадження №2/607/1425/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Карпа Марія Михайлівна до Великогаївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Карпа М.М. звернулась до суду з позовом до відповідача Великогаївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що житловий будинок АДРЕСА_1 є колишнім колгоспним двором, членом якого була ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 її матір ОСОБА_2 померла, після смерті якої відкрилась спадщина в тому числі на вказаний житловий будинок. За життя ОСОБА_2 склала заповіт в її користь. Позивач спадщину прийняла, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , приватним нотаріусом їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів по належність майна спадкодавцеві та реєстрації права власності. Таким чином, з урахування заяви поданої представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Карпою М.М. 03.04.2024, позивач просить: визнати за нею право власності нажитловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 75,0 кв.м., житловою площею 50,5 кв.м. в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.02.2024 відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Витребувано у приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління юстиції Салій О.В. належним чином посвідчену копію матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Козівка Тернопільського району Тернопільської області.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.03.2024, виправлено описку в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.02.2024 у справі № 607/3381/24, а саме у резолютивній частині ухвали суду замість неправильно зазначеного - «приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління юстиції Салій Олеся Васильовича (м. Тернопіль, вул. с. Петлюри, 2)», зазначено правильно - «приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Тетяни Володимирівни (м. Тернопіль, провул. Тарнавського, 2/251)».

Протокольною ухвалою суду від 25.04.2024 постановленою в судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Карпа М.М. не з`явились, однак адвокат Карпа М.М., подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача Великогаївської сільської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документу до електронного кабінету Великогаївської сільської ради. По причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи відзиву на позов не подавав.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі та витребувану судом копію спадкової справи № 56/2023 заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 25.05.1969 Козівською сільською радою Тернопільського району, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Козівка Тернопільського району Тернопільської області та її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

12.08.1995 ОСОБА_3 зареєструвала шлюб із ОСОБА_5 , у зв`язку із чим змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 3 від 15.06.2023.

Відповідно до довідки виданої № 16 від 15.01.2024 виданої Великогаївською сільською радою, в колгоспному дворі в АДРЕСА_1 станом на 01.07.1990 членами двору були: голова двору ОСОБА_2 , 1937 року народження. Присадибна земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних побудов і споруд, розміром 0,25 га не приватизована, під забороною (арештом) не перебуває.

Згідно Інформаційної довідки №82 про технічний стан нерухомого майна від 29.01.2024 виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_2 .

Також, згідно з Інформаційної довідки №81 від 29.01.2024 виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 державна реєстрація права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 в бюро не проведена.

07.08.2017 старостою с. Козівка Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_7 , посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №6-25 заповіт згідно якого ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось та все те, що ще буде належати їй на день її смерті і на що вона згідно з законом матиме право заповідає ОСОБА_1 , 1969 року народження.

Відповідно до довідки № 17 від 15.01.2024 виданої Великогаївською сільською радою, в заповіті вказана адреса заповідача АДРЕСА_1 , а правильна адреса, АДРЕСА_1 . Будинковолодіння, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ) числиться за померлою ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Козівка Тернопільського району, Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим 08.06.2023 Великогаївською сільською радою Тернопільського району.

Згідно довідки № 41 від 02.02.2024 виданої Великогаївською сільською радою, на день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала та перебувала на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 України. На день її смерті та на даний час після її смерті за цією адресою зареєстровані і проживають: дочка ОСОБА_1 , 1969 року народження; онука ОСОБА_8 , 1997 року народження. Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку та надвірних побудов і споруд в розмірі 0,25 га не приватизована, під забороною відчуження не перебуває.

04.07.2023 ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Тернопільського міського нотаріального округу Кравець Т.В. заяву за № 161, у якій вказала, що приймає спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, 01.02.2024 Петрик Янковська Марія Михайлівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Кравець Т.В. із заявою за № 27, у якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається в тому числі з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Кравець Т.В.№27/02-31 від 01.02.2024, відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав відсутності правовстановлюючого документа та державної реєстрації на вказаний житловий будинок.

Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, який виготовлений 26.01.2024 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_1 , житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , побудований у 1970 році та має загальну площу 75,0 кв.м, житлова площа 50,5 кв.м.

Як роз`яснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990.

Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК У PCP 1963 в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Відповідно до змісту ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Враховуючи вищенаведене житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 належав члену колгоспного двору ОСОБА_2 .

У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз`яснено, що правила ст.563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01.07.1990. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30.06.1990 спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відтак, після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина в тому числі і на належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу вимог ч.1 ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 склала заповіт, яким все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось та все те, що ще буде належати їй на день її смерті і на що вона згідно з законом матиме право заповіла ОСОБА_1 .

Статтею 1218 ЦК України встановлено, щодо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, як визначено ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за N 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Підпунктом 4.18 п. 4 глави 10 розділу II вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач прийняла спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом подання до приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. заяви про прийняття спадщини за заповітом № 161 від 04.07.2023.

За умовами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 557/1209/16-ц, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18.

Так само у листі Вищого господарського суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що до 2004 року нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

У п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30.12.2004) було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Згідно з п. 84 постанови документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.09.1992.

Також відповідно до п. 42 вказаного вище Порядку документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Системний аналіз зазначених вище положень свідчить про те, що до 05.08.1992 законодавець не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на той час, не пов`язувало виникнення права власності на житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами з державною реєстрацією такого права. Відтак, її відсутність не свідчить про відсутність права власності, а правові засади прийняті в експлуатацію об`єктів, побудованих до 05.08.1992 року, відсутні.

Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна і містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

26.01.2024 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого останній побудований у 1970 році, а відтак у відповідності до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна цей будинок не є самочинним будівництвом і не потребує введення в експлуатацію.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Таким чином судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , прийняла спадщину після смерті останньої, однак позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права через органи нотаріату, як і підтвердити своє право власності на успадковане нерухоме майно, зокрема спірний житловий будинок, з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстанолючих документів виданих на ім`я спадкодавця та державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок.

Аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи викладені вимоги законів, досліджені у судовому засіданні письмові докази, суд дійшов висновку, що спадкові права позивача ОСОБА_1 , як спадкоємця майна померлого члену колишнього колгоспного двору, підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання за нею права власності нажитловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Козівка Тернопільського району Тернопільської області.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 81, 200, 247, 259, 265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Карпа Марія Михайлівна до Великогаївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок загальною площею 75.0 кв.м, житловою площею 50,5 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Козівка Тернопільського району Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 20.05.2024.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Карпа Марія Михайлівна, РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: вул. Шептицького, 1А/17, м. Тернопіль.

Відповідач: Великогаївська сільська рада, , адреса місця знаходження: вул. Галицька, 47, с. Великі Гаї Тернопільський район Тернопільська область, 47722.

Головуючий суддяН. Р. Кунець