Справа № 226/200/24

Справа № 226/200/24
Провадження № 2/226/98/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Щербаченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні справу за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомунерерго» (далі за текстом ОКП «ДТКЕ») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію, в обґрунтування якого вказав, що відокремлений підрозділ позивача «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомунерерго» «Мирноградтепломережа» (далі за текстом «ВО ОКП «ДТКЕ» «Мирноградтепломережа»), здійснюючи свою діяльність з виробництва теплової енергії відповідно до стандартів, норм і правил для потреб опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, надав в опалювальні періоди теплову енергію до багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , який підключений до системи централізованого опалення та обладнаний приладом обліку теплової енергії. У цьому будинку розташована квартира АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 , на ім`я якої відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Квартира обліковується як така, що в установленому законом порядку була відключена від внутрішньобудинкової системи централізованого теплопостачання та яка обладнана системою індивідуального опалення. Вказуючи на те, що співвласники квартир незалежно від їх відключення від системи централізованого опалення повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаної площі житла, у випадку відповідача застосована площа квартири 54.40 кв.м, позивач просить суд стягнути з відповідача виниклу заборгованість за надану теплову енергію, витрачену на загальнобудинкові потреби на опалення будинку, в сумі 4922 грн 45 коп. за період з 01.10.2020 до 01.11.2023, 3% річних в сумі 35 грн 02 коп. та інфляційні збитки в сумі 62 грн 83 коп. за період з 01.12.2020 до 01.02.2022, плату за абонентське обслуговування в сумі 923 грн 17 коп. за період з 01.10.2020 до 01.11.2023, а також понесені ним судові витрати в сумі 2456 грн 40 коп.

Представник позивача ОКП «ДТКЕ» Базелюк Т.В. до суду не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, наполягаючи на позовних вимогах, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Семенюк Р.А. до суду також не з`явилися, про час і місце слухання справи сповіщені належним чином. ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд справи в відсутність сторони відповідача.

Також представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно із яким відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки згідно Реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 . Відповідач є зареєстрованою у цій квартирі, але місце реєстрації ще не означає, що ОСОБА_1 проживала в цій квартирі в спірний період і користувалася послугами позивача. Натомість згідно довідки про взяття на облік ВПО від 13.07.2022 ОСОБА_1 фактично проживає в м.Сокаль Львівської області. Також згідно із наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Мирноградська міська територіальна громада включена до Переліку таких територій, а тому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» забороняється стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 22.02.2022 по дату припинення можливих бойових дій, завершення бойових дій на вказаних територіях, зі споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання. Крім того договір із теплопостачальною організацією на централізоване опалення був розірваний років 10 тому, оскільки у квартирі встановлено індивідуальне опалення. Труби на опалення, що проходять транзитом через квартиру, заізольовані. Опалювання місць загального користування не здійснюється взагалі, так як в будинку відсутні батареї, їх ніколи і не було. Тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача ОКП «ДТКЕ» Базелюк Т.В. у відповіді на відзив окрім обставин, наведених у позові, вказала, що квартира відповідача з 2006 року обладнана індивідуальним опаленням та знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, який в опалювальний період 2020-2023 роки було підключено до мереж централізованого теплопостачання. Факт отримання послуги з постачання теплової енергії підтверджується актами про підключення будинку до мереж. Розподіл обсягу спожитих комунальних послуг на утримання будинку здійснюється між всіма споживачами послуг (у тому числі з індивідуальним опаленням) пропорційно займаній площі житла незалежно від наявності опалювальних приладів в місцях загального користування будинку відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будинку комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 зі змінами відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 № 358. Позивач забезпечує постачання теплової енергії до вводу в житловий будинок. Межею розподілу балансової належності та відповідальності є зовнішня стіна будинку та місцем передачі послуги є прилад обліку теплової енергії, встановленого у житловому будинку. Житловий будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі КП «Служба єдиного замовника», його управителем є ОСББ «Угольок», який відповідно до ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» забезпечує належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до вимог та правил. Відповідач та інші мешканці вказаного жилого будинку не зверталися до підприємства позивача щодо ненадання, надання не в повному обсязі або надання неналежної якості послуги з постачання теплової енергії. Здійснюючи нарахування за послуги з постачання теплової енергії, витраченої на забезпечення загальнобудинкових потреб опалення будинку, позивач не робить жодних додаткових нарахувань, а виставляє нарахування за ту частку теплової енергії, яка надійшла до будівлі (врахована вузлом комерційного обліку) та всередині будівлі була витрачена на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а також забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення житлового будинку. В результаті функціонування внутрішньобудинкових систем опалення за рахунок тепловиділень від ізольованих розподільчих трубопроводів, які розташовані в будівлі, створюються сприятливі умови для нормальної роботи інших інженерних комунікацій будівлі, зокрема, мережі водопостачання та водовідведення, електричних та газорозподільних мереж. Отже відсутність приладів опалення в окремому під`їзді не підтверджує відсутність системи опалення в місцях загального користування всього будинку. Відсутність письмового договору щодо житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від обов`язку оплати послу. Зобов`язання відповідача оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг. З позивачем фактично укладено індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Про наявність у відповідача статусу внтрішньопереміщеної особи позивачу стало відомо лише під час розгляду справи, оскільки відповідач не зверталася до підприємства з відповідною заявою та не повідомляла позивача про статус ВПО. Оскільки позивачу не відомо про всіх співвласників квартири а також не має відомостей про співвласника ОСОБА_2 , відповідачем у цій справі визначено саме ОСОБА_1 .

Згідно із ухвалою суду від 31.01.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін.

Згідно із ухвалою суду від 29.03.2024 задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Семенюка Р.А. про участь в судових засіданнях у режимі відеоконференції.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16.05.2003 по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується довідками відділу ведення Реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 28.11.2023 та з Єдиного державного демографічного реєстру від 30.01.2024.

Васником 1/3 частки трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 54 кв.м, у тому числі житловою 38,8 кв.м, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.02.2021, є ОСОБА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, від 08.05.2023.

За вказаною адресою на ім`я відповідального власника ОСОБА_2 позивачем відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до ухвали Димитровського міського суду Донецької області від 25.09.2023 судовий наказ, виданий цим судом 07.07.2023 за заявою ОКП «ДТКЕ» про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за відпущену теплову енергію в сумі 4922 грн 45 коп. за період з 01.11.2020 до 01.06.2021, 3% річних в сумі 35 грн 02 коп. та інфляційні витрати в сумі 62 грн 83 коп. за період з 01.01.2021 до 01.10.2022, плату за абонентське обслуговування в сумі 768 грн 55 коп. за період з 01.11.2020 до 01.06.2023, скасовано.

З тексту цього наказу вбачається, що квартира відключена від централізованого опалення більше п`яти років, а відповідач ОСОБА_1 як внутрішньо переміщена особа проживає у Львівській області.

Відповідно до Договору на відключення від системи центрального опалення від 21.08.2006 у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , у якій зареєстрована відповідач, встановлене альтернативне опалення. Про незаконність від`єднання квартири від системи централізованого теплопостачання не йдеться.

Згідно із розрахунком заборгованості відповідача перед ОКП «ДТКЕ» квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , обладнана індивідуальним опаленням, площа квартири для розрахунку 54,40 кв.м, у будинку встановлено вузол комерційного обліку теплової енергії, загальна площа будинку складає 2787,80 кв.м. Розподіл обсягу спожитих у будинку комунальних послуг здійснено на підставі Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будинку комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (І, П, Ш) зі змінами відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 № 358 (п.2 розділа Ш, ф-ла 12; п.8 та п.9 розділа ІУ, ф-ла 25 та 26).

Згідно із розрахунками позивача загальна сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед ОКП «ДТКЕ» за постачання теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення (із зазначенням вихідних даних для розрахунку теплової енергії, витрачені на загальнобудинкові потреби опалення) за вищевказаною адресою склала 4922 грн 45 коп. за період з 01.10.2020 до 01.11.2023, 3% річних в сумі 35 грн 02 коп. та інфляційні збитки в сумі 62 грн 83 коп. за період з 01.12.2020 до 01.02.2022, плата за абонентське обслуговування в сумі 923 грн 17 коп. за період з 01.10.2020 до 01.11.2023

Нарахування вартості послуг проводилося за затвердженим в установленому порядку тарифами, на підставі актів підключення (відключення) жилого будинку АДРЕСА_1 до системи центрального теплопостачання від 29.10.2019, 06.04.2020, 02.11.2020, 10.04.2021, 25.10.2021, 01.11.2022, 01.04.2023, актів зняття показань вузла обліку теплової енергії за період з листопада 2020 року по лютий 2023 року 30.11.2020, 29.12.2020, 31.12.2020, 28.01.2021, 31.01.2021, 25.02.2021, 28.02.2021, 31.03.2021, 12.04.2021, 31.10.2021, 30.11.2021, 31.12.2021, 31.01.2022, 28.02.2022, 01.04.2022, 30.11.2022, 31.01.2023, 31.02.2023, 01.04.2023, 28.02.2023.

Відповідно до довідки від 13.07.2022 № 1325- ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо-переміщена особа з м.Мирнограда Донецької області до м.Сокаль Червоноградського району Львівської області.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач комунальної послуги - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

До комунальних послуг згідно із п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносяться в тому числі послуги з центрального опалення, постачання гарячої води.

За приписами ст.162 ЖК України, п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992, в редакції, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006, власник (споживач) зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, згідно із якою цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, і із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Суд вважає, що відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 на ім`я власника вищевказаної квартири, відповідно до якого нараховується плата за послуги з теплопостачання, що надавалися позивачем будинку АДРЕСА_1 до точки розподілу в межах балансової належності, свідчать про фактичне укладення договору.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від сплати за фактично надані послуги.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.12.2018 у справі № 638/11034/15-ц, від 19.08.2019 у справі № 226/1437/16-ц, від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17.

Крім того згідно із ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

На виконання вимог вказаного закону позивачем розміщено типовий договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води на офіційному сайті ОКП «ДТКЕ» сайтіwww.kpdtke.com.ua (в розділі «Публічний договір»), що є публічним договором приєднання. В цьому ж розділі підприємством розміщено інформацію про вимоги до якості відповідних послуг, наведено тарифи, розмір плати за абонентське обслуговування, зразок заяви на приєднання до договору тощо.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки від відповідача не надходило заяви про укладання з нею договору, договір про надання послуг з постачання теплової енергії вважається укладеним на підставі ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно із ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно із ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, які втратили чинність з 01.05.2022 та діяли на час виникнення спірних правовідносин, (далі за текстом Правила № 630), плата за надання цих послуг повинна здійснюватися не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до п.35 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, (далі за текстом Правила № 830), розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Згідно із п.37 Правил № 830 споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Згідно із п.24 Правил № 830 розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а в разі їх відсутності пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (зі змінами відповідно до наказів Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 № 358 та від 26.03.2022 № 61) (далі Методика № 315).

Встановлено, що нарахування відповідачу здійснюється з урахуванням показань вузла розподільного обліку теплової енергії, який наявний у будинку.

Відповідно до абз.6 п.14 Правил № 830 відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.

Згідно із п.12 розд.ІУ Методики № 315 обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Отже всі співвласники будинку сплачують обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та функціонування внутрішньобудинкової системи опалення будинку, а залишок теплової енергії, спожитої будинком (загальний обсяг якого фіксується вузлом комерційного обліку теплової енергії), розподіляється між житловими/нежитловими приміщеннями, до яких безпосередньо постачається теплова енергія.

Крім того відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України та норм Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир у багатоквартирному будинку є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання, зобов`язані брати участь в утриманні будинку відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення мешканців багатоквартирних будинків від мереж централізованого теплопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такого обов`язку, оскільки внутрішньобудинкові системи теплопостачання належать до інженерного обладнання та є його невід`ємною частиною. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

Отже співвласники усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку.

Представник позивача зазначила, що будинок, у якому знаходиться квартира, якою користується відповідач, оснащений вузлом комерційного та розподільчого обліку, який враховує всю теплову енергію, витрачену на будівлю. Постачання теплової енергії забезпечується позивачем до вводу в житловий будинок. Управителем будинку є ОСББ, який забезпечує належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Відсутність приладів опалення в окремому під`їзді багатоквартирного будинку не звільняє споживачів від сплати послуг, так як завдяки функціонуванню внутрішньобудинкової системи опалення за рахунок тепловиділень від ізольованих розподільчих трубопроводів, що розташовані в будинку, створюються сприятливі умови для нормальної роботи інших інженерних комунікацій, системи водопроводу та каналізації всього будинку з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур.

Доказів щодо не підтримання внутрішньобудинкової системи опалення житлового будинку в робочому стані або недотримання нормативної температури повітря на сходових клітинах під`їзду, де розташована квартира відповідача, суду не надано.

Отже посилання представника відповідача на відсутність приладів опалення в під`їзді будинку як на підставу неправомірності пред`явлення до відповідача рахунків на оплату за опалення місць загального користування є неспроможними.

Виходячи з наведених вимог діючого законодавства та встановлених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач має перед позивачем зобов`язання вносити плату за теплову енергію, витрачену на загальнобудинкові потреби опалення будинку, оскільки нею отримувалися надані позивачем послуги на підставі договору, який фактично був укладений згідно відкритого особового рахунку.

Оскільки відповідач в односторонньому порядку порушила умови договору, у позивача наявні правові підстави для стягнення з неї виниклої заборгованості за теплову енергію, витрачену на загальнобудинкові потреби опалення будинку.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 24.02.2022 на всій території нашої держави введено воєнний стан, строк дії якого триває. Крім того розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.08.2022 № 679-р оголошено про проведення обов`язкової евакуації населення Донецької області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» заборонено стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (з 24.02.2022 Мирноградська міська територіальна громада включена до таких територій), споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги.

Під час розгляду цієї справи відповідач повідомила суд, у тому числі й ОКП «ДТКЕ», про наявність у неї статусу внутрішньо переміщеної особи, що дає їй право на заборону стягнення з неї заборгованості за надані комунальні послуги, утвореної після 24.02.2022. При цьому положення постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 не визначають певних строків на здійснення вказаних дій, а відтак у разі повідомлення відповідачем про вказані обставини в будь-який час (після 24.02.2022) з моменту утворення заборгованості до завершення бойових дій стягнення заборгованості забороняється.

З огляду на приведене суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію, витрачену на загальнобудинкові потреби опалення будинку, за період з 01.10.2020 до 23.02.2022.

Відповідно до розрахунку позивача по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.10.2020 до 01.11.2023 заборгованість відповідача за надані послуги з постачання теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби опалення будинку, склала 4922 грн 45 коп.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за теплову енергію за період з 01.11.2020 до 23.02.2022 у розмірі 2238 грн 77 коп. (заборгованість за станом на 01.02.2022 в сумі 2062 грн 18 коп. + заборгованість за 23 дні лютого 2022 року в сумі 176 грн 59 коп. (нарахування за лютий 2022 року в сумі 214 грн 98 коп. : 28 днів х 23 дні).

При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача з приводу того, що позивачем не доведено її проживання за місцем реєстрації в цей період (з 01.10.2020 по 23.02.2022), оскільки це підтверджується наданою позивачем довідкою органу місцевого самоврядування про реєстрацію відповідача за вказаною адресою в м.Мирнограді Донецької області з 2003 року по теперішній час. Зі своєї сторони відповідачем не надано ніяких доказів на спростування цього факту.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи цю норму закону, вимоги позивача та наявну заборгованість, з відповідача також підлягають стягненню 3% річних в сумі 35 грн 02 коп. та інфляційні збитки в сумі 62 грн 83 коп. за період з 01.12.2020 до 01.02.2022.

При цьому суд зауважує, що в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

А тому наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних не є штрафними санкціями.

Статтею першою Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів-розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку.

Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхні приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги, оскільки відповідно до ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» співвласникам, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення, здійснюються нарахування за теплову енергію, витрачену на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, а також функціонування внутрішньобудинкової системи опалення.

Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Нарахування за абонентське обслуговування здійснюється щомісяця протягом року в фіксованому розмірі, виходячи із розрахунку: з жовтня 2020 року по вересень 2021 року по 26 грн 42 коп. за місяць, з жовтня 2021 року по 33 грн 74 коп. за місяць для споживачів, які мешкають у будинках, що обладнані приладами обліку теплової енергії, та по 23 грн 04 коп. за місяць для споживачів, будинки яких не обладнано лічильниками обліку теплової енергії, з жовтня 2022 року по 29 грн 15 коп. за місяць та з жовтня 2023 року по 38 грн 02 коп. за місяць.

У порушення вищенаведених норм законодавства відповідач за період з 01.10.2020 до 01.11.2023 не здійснював плату за абонентське обслуговування, внаслідок чого утворилася заборгованість з відповідних платежів сумі 923грн 17 коп., яка також підлягає стягненню.

Відповідно до розрахунку позивача за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 01.10.2020 до 01.11.2023 було фактично нараховано плату за абонентське обслуговування у розмірі 923 грн 17 коп., яка відповідачем не погашена.

Беручи до уваги те, що плата за абонентське обслуговування відноситься до житлово-комунальних послуг, те, що ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи, у зв`язку з чим на неї розповсюджуються норми постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 щодо заборони такого стягнення в період воєнного стану, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за абонентське обслуговування лише за період з 01.10.2020 до 23.02.2022 у розмірі 479 грн 72 коп. (заборгованість за станом на 01.02.2022 в сумі 452 грн 00 коп. + заборгованість за 23 дні лютого 2022 року в сумі 27 грн 72 коп. (нарахування за лютий 2022 року в сумі 33 грн 74 коп. : 28 днів х 23 дні).

Позивач просить стягнути з відповідачеча понесені ним судові витрати в сумі 2457 грн 40 коп, які складаються із сплаченого ним при пред`явленні позову судового збору в сумі 2422 грн 40 коп. та із витрат, понесених на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав, в сумі 35 грн 00 коп.

Згідно із ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом вимоги позивача задовольняються частково, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме - 1148 грн 00 коп. (заявлені вимоги задоволені на 47,39%).

Що стосується стягнення витрат, пов`язаних з отриманням відомостей з Державного реєстру речових прав, суд виходить з такого.

Згідно із ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків,спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із ч.1 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат.

Беручи до уваги вказані норми закону, суд не вбачає правових підстав для стягнення заявлених позивачем витрат за отримання інформації з Державного реєстру речових прав в сумі 35 грн 00 коп., оскільки ці відомості отримані і надані позивачем самостійно, не на вимогу суду, а тому в їх стягненні слід відмовити.

На підставі ст.64, 67, 68, 162 ЖК України, ст.525, 526, 625 ЦК України, законів України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21.07.2005 року № 630, Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року, керуючись ст.12, 81, 89, 130, 141, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомунерерго» (місцезнаходження: Донецька область, м.Дружківка, вул.Космонавтів, б.39, код за ) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНКОПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за теплову енергію задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомунерерго» заборгованість за теплову енергію, витрачену на загальнобудинкові потреби опалення будинку, в сумі 2238 грн 77 коп. за період з 01.11.2020 до 23.02.2022, 3% річних в сумі 35 грн 02 коп. та інфляційні збитки в сумі 62 грн 83 коп. за період з 01.12.2020 до 01.02.2022, плату за абонентське обслуговування в сумі 479 грн 72 коп. за період з 01.11.2020 до 23.02.2022, а також понесені судові витрати в сумі 1148 грн 00 коп., а всього 3964 (три тисячі дев`ятсот шістдесят чотири) грн 34 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20.05.2024.

Суддя Ж.Є.Редько