Справа № 727/9923/24
Провадження № 2/727/1944/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі:

головуючого судді Терещенко О.Є.

при секретарі Аниськовій К.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні позов ОСОБА_3 , в ін-тересах якого діє адвокат Худняк Віктор Анатолійович, до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради про стягнення моральної шкоди,-

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Чернівецької міської ради, посилаючись на те, що в вересні 2023 року йому стало відомо, що державними виконавцями ВДВС м.Кам`янець-Подільський накладено арешт на його банківські рахунки, в рамках виконання постанови №0048993 від 13.10.2022 року, виданої Управлінням порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради, якою ОСОБА_3 було притяг-нуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та стягнуто штраф в сумі 340 грн.

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, позивач ОСОБА_3 дізнався, що постановою головного спеціаліста-інспектора з паркування, управління порядку та контро-лю за благоустроєм Чернівецької міської ради ОСОБА_4 серія СЕ №0048 993 від 13.10.2022 року його - ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідально-сті та накладено штраф в сумі 340 грн за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, парку-вання транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (серія СЕ №0048993 від 13.10. 2022 року), з якої встановлено, що ОСОБА_3 на транспортному засобі марки "Ford", д/н НОМЕР_1 , 25 серпня 2022 року, о 14 год 14 хв., здійснив зупинку в зоні дії дорожньої розмітки 1.4 - Місце, де заборонені стоянка та зупинка, чим порушив п.34.1 ПДР, чим скоїв адміністра-тивне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач вказував, що, на підставі вищенаведеної постанови, старшим державним вико-навцем відділу ДВС у м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області Шакшуєвою О.В. було 17.02.2023 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 20.09.2023 року постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янець-По-дільський Катеринчук О.І. винесено постанову про арешт коштів ОСОБА_3 , як боржника.

Позивач ОСОБА_3 зазначив, що він, не погодившись з постановою про притягнення його до адмінвідповідальності і накладення штрафу, звернувся до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом про скасування постанови Управління по-рядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради, який своїм рішенням від 06.12. 2023 року скасував постанову Управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради від 13.10.2022 року, стягнувши на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в сумі 536,80 грн та на правову допомогу в розмірі 5 000 грн.

Позивач наголошував, що, не зважаючи на скасування постанови про притягнення його до адмінвідповідальності, він зазнав значних моральних страждань і душевних хвилювань, які мали прояв у зміні певного періоду звичайного ритму життя, оскільки він вимушений був знач-ний час витрачати на перебування в органах ДВС, звертатися за правовою допомогою, внаслі-док чого, став відчувати стрес та погіршення стану свого здоров`я.

Позивач просив суд стягнути з відповідача в рахунок компенсації спричиненої йому мо-ральної шкоди 7 000 грн, а також судові витрати.

Під час розгляду справи Шевченківським районним судом м.Чернівці позивач ОСОБА_3 уточнив свої позовні вимоги, зменшивши суму моральної шкоди, яку він просив стягнути, до 1 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Худняк В.А. уточнені позовні ви-моги підтримав, просив суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 1 000 грн, судові витрати та витрати на правову допомогу.

Представник виконавчого комітету Чернівецької міської ради - Лукащук А.В. позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову через необгрунтованість позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові ма-теріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою від 13.10.2022 року інспектора з паркування, управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради Сорокатого І.М. позивача ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності, визнано вину-ватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та під-дано штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.7)

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.12. 2023 року постанову інспектора з паркування, управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради від 13.10.2022 року було скасовано та стягнуто на користь ОСОБА_3 судові вирати в сумі 536,80 грн і витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн (а.с. 10-12).

Підставою для скасування постанови від 13.10.2022 року вищенаведеним судом слугу-вала наявність сумнівів щодо доведеності вини правопорушника, відсутність переконливих до-казів вини ОСОБА_3 , недоведеність наявності події і складу правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єк-тивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої не-законними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого са-моврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у ви-падку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяль-ністю органів державної влади.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені стат- тями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незакон-ними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Рес-публіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самовряду-вання незалежно від вини цих органів.

Окрім того, порядок відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою ор-гану державної влади врегульовано спеціальною нормою, що міститься у ст. 1174 ЦК України.

Згідно із ч.1 ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, ор-гану влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або орга-ном місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними, і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Необхідною умовою для притяг-нення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стяг-нення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причин-ний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах роз-гляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17.

Як роз`яснено у п.п.3, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі неза-конними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у при-ниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в то-му числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з неза-конним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її за-подіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт за-подіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій ма-теріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а та-кож інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних страждан-нях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшко-дування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підста-вою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Мо-ральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру не-майнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обста-вин.

При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, чим під-тверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Звернувшись з цим позовом до суду, позивач зазначав, що головний спеціаліст-інспектор з паркування, управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради ОСОБА_5 протиправно притягнув його - ОСОБА_3 до адміністративної відпові-дальності за ч.1 ст.122 КУпАП, чим завдав суттєві моральні страждання, що призвело до пору-шення його нормальних життєвих умов, погіршення стану здоров`я, змусило витрачати особи-стий час на захист своїх прав та інтересів.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд звертає увагу на те, що після винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 штраф не сплатив, тобто матеріальних втрат не зазнав, і, звернув-шись до суду з позовом про скасування постанови, отримав позитивний результат про його задоволення і скасування постанови про стягнення штрафу.

Тобто, суд звертає увагу, що права ОСОБА_3 були відновлені судом, а їх тимчасове обмеження негативних наслідків не викликало.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази упередженого ставлення голов-ного спеціаліста-інспектора з паркування, управління порядку та контролю за благоустроєм міста Чернівецької міської ради до ОСОБА_3 , наявності злого умислу чи грубої недбалості, спрямованих на завідомо незаконне притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідаль-ності.

В порушення вимог ст.81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та запере-чень, ОСОБА_3 не доведено доказів, що підтверджують факт наявності у нього моральних та душевних страждань з приводу доказування своєї невинуватості, внаслідок чого порушився нормальний уклад та спосіб життя позивача, та останній був змушений докла-дати додаткових зусиль для його налагодження та організації.

При цьому, визначення розміру грошового відшкодування в сумі 1 000 гривень, суд вважає необґрунтованим за відсутності доведеності завдання моральної шкоди.

Сам лише факт скасування постанови про притягнення позивача від адміністративної відпо-відальності - не є належним доказом втрат немайнового характеру позивача внаслідок мораль-них чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконни-ми діями або бездіяльністю інших осіб, у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з порушенням цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під судом, при настанні інших негативних наслідків.

Позивач не довів належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача йому завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями та вини відповідача в заподіянні моральної шкоди, не зазначив - з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджу-ється.

Отже, позивач не довів причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювача та шкодою, на яку він посилається. Сам факт закриття адміністративної справи після скасування постанови, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди та не вказує на неправомір-ність дій головного спеціаліста-інспектора з паркування, управління порядку та контролю за благоустроєм Чернівецької міської ради.

Суд приймає до уваги, що зазначена правова позиція підтримується Верховним Судом (По-станова від 27.09.2018 року по справі №757/3239/17-ц).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належ-них, достовірних та допустимих доказів на підтвердження дійсності факту спричинення йому моральної шкоди незаконними діями відповідача, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Худняк Віктор Анатолійович, до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради Чернівецької області про стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судо-вого рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О.Є.Терещенко