Справа № 203/5461/21
Провадження № 2/0203/65/2024
УХВАЛА

04 березня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в місті Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сливчук В.В.,

за участі:

позивача-1 ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи клопотання позивачів про доповнення позовних вимог від 16.03.2022 року та питання прийняття до розгляду зміненої редакції позовної заяви в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2021 року позивачі ОСОБА_1 (далі позивач-1) та ОСОБА_4 (далі позивач-2) звернулися до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» (далі відповідач, АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», ДТЕК), в якій, з урахуванням доповнень від 20.12.2021 року, позивачі просять суд:

- визнати вимоги та дії, направлені на примусову заміну сучасного нового лічильника 2019 року виготовлення, що офіційно узгоджений та встановлений ДТЕК в вересні 2019 року, такими, що порушують Конституцію України, норми чинного законодавства та не відповідають соціальній відповідальності перед Державою та суспільством, офіційним заявам та деклараціям ДТЕК та провокують напругу у суспільстві;

- визнати примусове відключення відповідачем 06 грудня 2021 року квартир АДРЕСА_1 , від електропостачання протизаконним.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2021 року, цивільну справу №203/5461/21, провадження №2/0203/1699/2021, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М.

Цивільний позов не відповідав вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, тому ухвалою суду від 20 грудня 2021 року був залишений без руху з наданням позивачам п`ятиденного строку для усунення недоліків з дня отримання копії ухвали суду.

24 січня 2022 року у встановлений судом строк позивачі усунули недоліки позовної заяви та надали клопотання разом з виправленою редакцією позовної заяви відповідно до кількості сторін, в якій просять суд:

- визнати примусове відключення відповідачем 06 грудня 2021 року квартир АДРЕСА_1 , від електропостачання протизаконним, таким, що порушує Конституцію, Честь та Гідність споживачів, чинні законодавчі норми України;

- визнати безпідставними вимоги та дії, направлені на безпідставну примусову зміну сучасного нового двозонного лічильника 2019 року виготовлення, що офіційно придбаний, узгоджений та встановлений ДТЕК у вересні 2019 року, такими, що порушують Конституцію України, норми чинного законодавства та протирічать нормам соціальній відповідальності перед державою та суспільством, офіційним заявам і деклараціям ДТЕК та провокують напругу у суспільстві.

Ухвалою суду від 31 січня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

16 березня 2022 року позивач подала до суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових фактів та вимог, в якому, зокрема, просить суд: доповнити позов наступними вимогами:

- стягнути з відповідача матеріальне відшкодування за термінове відновлення знищеної електропроводки (мідні дроти, кабельні пластикові короби) в розмірі 2500,00 грн для кожної квартири;

- стягнути з відповідача моральне відшкодування за заподіяння шкоди психологічному та фізичному здоров`ю, приниження прав, почуття честі та гідності, порушення звичного життєвого укладу та простору в розмірі 20000,00 грн для кожної квартири.

В обґрунтуванням вимог заяви позивачі зазначили, що 18.02.2022 року, незважаючи на відкрите судове провадження, відповідач знищив їх електропроводку, що йде від загального е/е щитка на сходовому майданчику до квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 мідні дроти та пластикові кабельні короби, які було прокладено 100% за кошт позивачів в рамках офіційного переходу на електроопалення та забезпечення всіх законодавчих нормативів. Квартири позивачів за №№35, 36 залишились 18.02.2022 року без опалення, без освітлення в умовах стресу від пандемії та напередодні військового нападу на країну. Свої дії ДТЕК аргументував незгодою позивачів замінити їх нові сучасні двохтарифні лічильники NIK 2100 (2019), що відповідають усім законодавчим нормам 2022 року та офіційно встановлені ДТЕК у вересні 2019 року. Саме це питання заміна нових сучасних офіційних лічильників на нові є предметом розгляду справи №203/5461/21 від 14.12.2021 року.

Отже, за твердженнями позивачів, в результаті неочікуваного агресивного нападу з боку ДТЕК їх квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 були відключені від електропостачання, знищені, порізані та розтрощені проводка від загального е/е щитка на сходовому майданчику до квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 (мідні дроти та кабельний пластиковий короб), чим була нанесена матеріальна шкода для кожної квартири; в результаті неочікуваної незаконної агресивної атаки ДТЕК квартири в лютому залишились без опалення, без освітлення в умовах багатошарового стресу від пандемії, тарифного геноциду та напередодні військової нападу на країну. За твердженнями позивачів, вони зазнали глибокого стресу та психологічні травми, що миттєво позначилось на фізичному стані організму, психологічному стані позивачів.

Чергове судове засідання було призначене судом на 04.03.2024 року, в яке з`явились позивач-1 та представник відповідача.

Позивач-2 була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, попередньо подавала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, заслухавши думки та пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, на підставі положень ст. ст. 128, 211, 223 ЦПК України продовжив судове засідання за відсутності позивача-2.

Під час судового засідання позивач-1 підтримала вимоги клопотання про доповнення позовних вимог та просила суд їх задовольнити, пояснивши підстави звернення до суду з клопотанням таким чином, як про це вказано вище.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення клопотання позивачів про доповнення позовних вимог, та просила суд відмовити у його задоволенні., зазначивши, що ЦПК України передбачений певний порядок та строки подання заяви про зміну позовних вимог, а не їх доповнення.

Суд, заслухавши думки та пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, вивчивши доводи позивачів, викладені в клопотанні, матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є , зокрема, верховенство права , повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін , диспозитивність , пропорційність.

Відповідно до положень ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до п. 2 ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Відповідно до частин 1-4 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі .

Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

Відповідно до частин 5, 6, 7 ст. 43 ЦПК України, документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

У разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до положень ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до частин 1-3 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналіз викладеного вище вказує, що нормами ЦПК України визначено право позивача на збільшення або зменшення розміру позовних вимог, зміну предмета або підстави позову шляхом подання письмової заяви, зокрема, до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

При цьому у разі подання до суду заяви про збільшення або зменшення розміру позовних вимог, про зміну предмета або підстави позову шляхом подання письмової заяви, така заява повинна відповідати вимогам як ст. 175 ЦПК України, так і ст. ст. 43, 49 ЦПК України. До такої заяви, зокрема, додаються докази її надіслання іншим учасникам справи, а останні, у свою чергу, на підставі ст. 174 ЦПК України мають право подати до суду заяви по суті спору, відповідно. Водночас подання до суду заяви чи клопотання про доповнення позовних вимог додатковими позовними вимогами чинним ЦПК України не передбачено.

Вказана правова позиція відображена у постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2021 року, справа №405/3360/17 (провадження №61-9545сво21) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 квітня 2019 року у справі №369/11526/16-ц (провадження №61-44511св18), за якими процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

При поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України. При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також суд зазначає, що згідно з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду у справі № 922/404/19 від 09.07.2020 року, позовом є зверненням до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Одночасна зміна підстави і предмета позову не допускається. Верховний Суд вказує, що якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України і одночасною відмовою від раніше заявлених вимог.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.07.2021 року, справа №910/18389/20, Верховний Суд зазначив, що необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

З системного аналізу вищевикладеного виходить, що у разі подання позивачем клопотання (заяви), направленого на одночасну зміну предмета і підстави позову, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, повинен відмовити в задоволенні такого клопотання (заяви).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд, проаналізувавши надане позивачами клопотання про доповнення позовних вимог, дійшов висновку, що таке клопотання є заявою про одночасну зміну підстав позову та предмета позову. Оскільки в обґрунтування подання позивачами нових позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ними викладені інші обставини та підстави, якими вони їх обґрунтовують, що пов`язані з поданим позовом про захист прав споживачів щодо визнання дій протизаконними та безпідставними вимоги.

Тобто позовні вимоги, викладені позивачами у первісному позові та клопотанні про доповнення позовних вимог, мають різну правову природу та не можуть вважатися заявою про збільшення позовних вимог або заявою про зміну підстав або предмета позову, бо становлять фактично нові позовні вимоги до відповідача з одночасною зміною підстав та предмета позову, мають різні предмети доказування. Це, своєю чергою, суперечить положенням ст. 49 ЦПК України. При цьому такі позовні вимоги є новими та мають бути оформлені письмовою заявою відповідно до ЦПК України з одночасною відмовою від раніше заявлених вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.02.2021 року у справі № 345/1520/17.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання позивачів про доповнення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 133, 178, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивачів про доповнення позовних вимог від 16.03.2022 року в цивільній справі відмовити.

У прийнятті до розгляду зміненої редакції позовної заяви в цивільній справі відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складений 11.03.2024 року.

Суддя Ф.М. Ханієва