КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/9730/18 Головуючий у 1 інстанції: Колдіна О.О.
провадження № 22-ц/824/8021/2024 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,

при секретарі: Курченко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Кравченко Ксенії Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 вересня 2023 року та на додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Позивач в травні 2018 року звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача, відповідно до якого просила зобов`язати ОСОБА_1 перенести трубопровід самопливної побутової каналізації, який проходить від квартири АДРЕСА_1 , щоб відстань від фундаменту зазначеного будинку і трубопроводом каналізації складала не менше 1,5 метрів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником 1/3 частини будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Протягом багатьох років між співвласниками будинку склався усталений порядок користування ним та його частинами, які фактично складають три квартири з окремими входами та окремими комунікаціями.

Відповідач є власником квартири АДРЕСА_3 та співвласником 1/3 земельної ділянки за даною адресою.

Інша 1/3 частина будинку та земельної ділянки належить ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Позивач зазначає, що останні декілька років підвал, який знаходиться в її квартирі, періодично підтоплюється рідиною із запахом каналізаційних стоків, у підвалі і квартирі надмірно підвищилась вологість, що призводить до руйнації будинку, пошкодження майна та створює незручності для нормального проживання.

В подальшому було встановлено, що трубопровід самопливної побутової каналізації, що проходить від квартири АДРЕСА_4 , яка належить відповідачу, до колодязя дворової каналізації прокладено з порушенням державних будівельних норм, а також він втратив герметичність.

На письмову вимогу перенести каналізаційну трубу на відстань 3 метрів від квартири АДРЕСА_5 у відповідності до будівельних норм відповідач будь-яких дій не вчинив, у зв`язку з чим позивач просить в судовому порядку зобов`язати відповідача усунути зазначені порушення.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 вересня 2023 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_6 ) перенести трубопровід самопливної побутової каналізації, який проходить від квартири АДРЕСА_1 , щоб відстань від фундаменту зазначеного будинку і трубопроводом каналізації складала не менше 1,5 метрів.

Також після ухвалення вказаного рішення 29 вересня 2023 року представником позивача подана заява про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, що складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 20000 гривень, витрат по сплаті судового збору та витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи, які не були вирішені судом.

Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_7 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 20000 гривень, витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 11000 гривень, витрати по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі адвоката Кравченко К.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення та додаткового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позову та заяви про ухвалення додаткового рішення у повному обсязі.

Скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_1 є співвласниками земельної ділянки та житлового будинку, на якому він розташований.

Відповідно до норм ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів обов`язкових платежів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном.

Так, дійсно позивач звернулася до ОСОБА_1 з вимогою від 27.03.2018 року про перенесення каналізаційної труби.

Однак, розташування каналізаційних мереж будинку АДРЕСА_2 було затверджено ще у 1968 році згідно Проекту дворової каналізації за зверненням і особистим підписом ОСОБА_2 та іншого співвласника.

Зі змісту вбачається, що відстані каналізаційної труби від фундаменту житлового будинку відповідають нормам забудови.

В подальшому будь-яких дій по переобладнанню, перенесенню каналізаційної мережі власниками будинку не здійснювалось.

Тому у своїй відповіді на вимогу відповідач ОСОБА_1 повідомив позивача ОСОБА_2 , що він не є спеціалістом по каналізаційних мережах, і з метою дотримання добросусідства, звернувся до ПАТ «АК «Київводоканал» із заявою щодо виїзду експертної комісії для огляду технічного стану внутрішньої дворової каналізаційної мережі та у випадку виявлення спеціалістами причин, які стосуються каналізаційної мережі (труби), їх усунення.

З листа ПАТ «АК «Київводоканал» вбачається, що дворові каналізаційні мережі не входять до їх відома та повідомили, що дворова каналізаційна мережа від будинку АДРЕСА_2 побудована у 1968 році.

А отже твердження позивача ОСОБА_2 , які були прийняті судом першої інстанції щодо порушення відповідачем ОСОБА_1 будівельних норм при облаштуванні каналізаційної мережі до будинку не знаходять свого підтвердження, так як не доведені належними і допустимими доказами.

Зазначає, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції взяв за основу Висновок експерта, складений ТОВ «УНІСЕ» та зважив на те, «що розташування каналізаційної труби, що має вивід від квартири АДРЕСА_4 ( ОСОБА_1 ) житлового будинку АДРЕСА_2 та проходить під кутом до зовнішньої стіни та фундаменту частини будинку - прибудови літ. «а» житлового будинку АДРЕСА_2 шлях, де розташовані приміщення квартири АДРЕСА_5 ( ОСОБА_2 ) не відповідає вимогам нормативної документації в галузі будівництва щодо розташування трубопроводів каналізаційної мережі відносно будівель та споруд, і зазначені порушення призводять до порушення прав позивача на вільне і безпечне володіння та користування своїм майном, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність визначених законом підстав для задоволення позову».

Однак звертає увагу суду, що відповідач не будував дані каналізаційні мережі (він придбав свою частину будинку у 2014 році), вони були побудовані іншими власниками житлового будинку, та їх розташування було затверджено ще у 1968році згідно Проекту дворової каналізації за зверненням та особистим підписом ОСОБА_2 та іншого співвласника (т.2, а.с.59) затверджений керівником РЕКМ №1.

Згідно вказаного проекту:

-розташування каналізаційної труби, що має вивід від квартири АДРЕСА_4 ( ОСОБА_1 ) житлового будинку АДРЕСА_2 та проходить під кутом до зовнішньої стіни та фундаменту частини будинку; розташування каналізаційної труби, що має вивід від квартири АДРЕСА_5 ( ОСОБА_2 ) та квартири АДРЕСА_8 проходить перпендикулярно до зовнішньої стіни та фундаменту будинку.

Виходячи з наведеного, цілком зрозуміло, що каналізаційна труба, яка виходить від квартири АДРЕСА_4 під кутом, не може бути на відстані від фундаменту позивачки ОСОБА_2 - 3,0 метри, чи 1,5 метрів, а тому у відповідності до попередньо затвердженого проекту, вона виходила єдиним можливим варіантом, з яким і погодились в 1968році власники будинку, а тому вимагати сьогодні усунути ці порушення новим власником (які не були ним допущені) - є необгрунтованим.

При цьому відповідач не втручався в наявну каналізаційну мережу.

Крім того, відповідач вважає, що оскільки майно знаходиться у спільній частковій власності, то вирішувати питання щодо обслуговування спільної каналізаційної мережі будинковолодіння має здійснюватися всіма співвласниками за згодою між ними.

Окрім того, відповідач зазначає, що 20.09.2023 року на електронну адресу Голосіївського районного суду м.Києва було направлено клопотання представника відповідача ОСОБА_6 щодо перенесення розгляду справи, призначеної на 22.09.2023 р. В даному клопотанні було зазначено, що представник відповідача перебуває у черговій відпустці від 18.09.2023 р. до 13.10.2023 р., що підтверджувалося довідкою №57 від 15.09.2023 року

Також у вище вказаному клопотанні зазначено: «Крім того, повідомляю суд, що попередньо подані заяви про слухання справи за відсутністю відповідача та представника, надавалися представником відповідача і мали свою дію на певні дати судових засідань. В подальшому відповідач і його представник мають намір приймати особисто участь у розгляді зазначеної справи».

Однак, як вбачається з протоколу судового засідання від 22.09.2023 року, клопотання представника відповідача про перенесення розгляду справи на іншу дату ставилося на обговорення, проте розгляд справи здійснювався за відсутності представника відповідача.

Разом з тим, зазначає, що про розгляд судом заяви позивача про ухвалення додаткового рішення відповідачу не було відомо.

Таким чином, у відповідача не було можливості подати аргументовані заперечення щодо заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідач вважає, що заявлений стороною позивача до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованим, неспівмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

З огляду на викладене вище заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним ні зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами, ні з часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ні з обсягом таких робіт (послуг) адвоката.

Тому, додаткове рішення суду першої інстанції від 19.10.2023 року не є законним та обґрунтованим і ухвалене судом з одностороннім розглядом доводів позивача та повним ігноруванням позиції та доводів інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вважає оскаржувані рішення законними, обґрунтованими та такими, що грунтуються на засадах верховенства права, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 надуманою, необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вказує, що в апеляційній скарзі апелянт посилається на ст.360 ЦК України, що співвласники зобов?язані брати участь у витратах на управління та утримання спільного майна, але учасники спільної часткової власності також повинні погоджувати один з одним свою поведінку по володінню, користуванню і розпорядженню спільною річчю (ч.1 ст.358 ЦК України). По відношенню один до одного співвласники зобов?язані погоджувати свою поведінку по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном.

Також апелянт вказав приміщення, які він вирішив, що йому належать, та надав до суду дозвіл на реконструкцію всього будинку, хоча дозволу у співвласників не питав, зробив переобладнання квартири на свій розсуд без згоди співвласників. При цьому, поміняв місцями кухню, ванну кімнату, коридор і приєднався до незаконно проведеної каналізаційної труби під іншим кутом, що призвело до засмічення каналізаційної труби і затоплення його квартири під фундаментом і підвалу, а також руйнування фундаменту.

Новозбудовані й реконструйовані споруди водовідведення повинні відповідати затвердженому проекту. Після ремонту або реконструкції потрібно передати водоканалу.

Приймати водопровідно-каналізаційні мережі й споруди з дефектами забороняються.

Згідно з положеннями пунктів 3.2, 3.7, 3.21 ДБН А.2.2-3-2014" Склад та зміст проектної документації на будівництво", будівництво - це нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об?єктів будівництва. Тому позивачка писала запит до апелянта та клопотання до суду, щоб він надав технічну документацію, але у апелянта немає ні технічного проекту ні проектної документації.

Апелянт зазначає, що розташування каналізаційних мереж у будинку АДРЕСА_2 Шлях було затверджено у 1968 році, але не зрозуміло хто міг затвердити проект каналізаційної мережі, який не відповідає санітарним нормам. Проект був затверджений у 1963 році, а каналізаційна труба від квартири АДРЕСА_4 була проведена до 1990 року. Далі апелянт пише, що будь яких дій по переобладнанню каналізаційної мережі не здійснювалось. Тоді не зрозуміло, як апелянт при реконструкції у 2016 році і переобладнанню кухні, ванної кімнати та коридору приєднався до каналізаційної мережі.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт стверджує, що він не втручався до каналізаційної мережі, але він без погодження проекту перепланування, який повинен бути розроблений фахівцем-архітектором та затверджений відповідними органами. У законодавстві зустрічається такий термін, як переобладнання - це санвузлів, вентиляції та іншого. Також сюди включають роботи з опаленням, сантехнікою та іншим обладнанням приміщення.

Перепланування у жилих будинках приміщень, що погіршує умови проживання інших громадян у будинку не допускається, а апелянт без дозволу співвласника зробив реконструкцію і змінив призначення приміщень.

Також, в апеляційній скарзі апелянт пише, що на його вимогу приїздили спеціалісти ПАТ "АК Київводоканал", але вони приїхали без інструменту і тому не надали належної відповіді.

Звертає увагу суду, що це питання ставилося у позовній заяві, в якій надавалися обгрунтування та роз`яснення, а саме: проект був зроблений у 1963 році батьком позивачки ОСОБА_7 за його особисті кошти. На проекті зазначені колодязі КК1, КК2, ККЗ і КК4.

ККЗ колодязь квартири АДРЕСА_9 , якого просто немає взагалі. На проекті трубопровід знаходиться на відстані 3 метри від фундаменту будинку, тим більш відповідач зауважує, що каналізаційна труба з квартири АДРЕСА_5 була проведена у 1963 році, а з квартири АДРЕСА_4 . У 1990 році жодних дозвільних документів на проведення ще однієї труби у відповідача те ж немає та і не могло бути, тому що попередній власник її провів самочинно без дозволу співвласників і без врахування будівельних норм і правил, тому що ця труба перетинається із водопровідною трубою і спочатку проходить вздовж фундаменту квартири АДРЕСА_5 на відстані 20 см, а далі вздовж фундаменту під частиною будинку квартири АДРЕСА_5 , а потім попадає в колодязь ККЗ.

Попередній господар ОСОБА_8 не приймав участі в розробці і оплаті проекту. Апелянт посилається на норми ст.360 ЦК України, що у праві спільної часткової власності співвласник зобов?язаний брати участь у витратах, то чому ж всі витрати ніс батько позивачки, а тепер він хоче, щоб позивачка несла його витрати не зважаючи на те, що вона є постраждалою особою від незаконних дій співвласника. Коли ОСОБА_9 придбав частину будинку і земельної ділянки, то вирішив зробити реконструкцію своєї частини будинку і теж зробив це в самочинний спосіб, без дозволу співвласників, просто по домовленості з ДАБІ оформив дозвіл на реконструкцію всього будинку і через місяць здав його в експлуатацію без будь-якої перевірки і проектів, про що відкрита кримінальна справа №0001166 від 12.03.2020 за ч.1 ст.364 КК України.

Вказує, що після того, як апелянт зробив реконструкцію, було змінено розташування кухні, коридору та ванної кімнати і труби змінили свою конфігурацію, а потім він їх приєднав до незаконно проведеної каналізаційної труби і в місці з?єднання ця труба стала текти, тому що цей каналізаційний трубопровід має відгалуження і, якщо немає можливості прокласти безперервний, прямолінійний, бо кут повороту менше 90-180 градусів, то оптимально встановити поворотний колодязь КК4, який є на схемі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що розташування каналізаційної труби, що має вивід від квартири АДРЕСА_4 ( ОСОБА_1 ) житлового будинку

АДРЕСА_2 та проходить під кутом до зовнішньої стіни та фундаменту частини будинку - прибудови літ. «а» житлового будинку АДРЕСА_2 шлях, де розташовані приміщення квартири АДРЕСА_5 ( ОСОБА_2 ) не відповідає вимогам нормативної документації в галузі будівництва щодо розташування трубопроводів каналізаційної мережі відносно будівель та споруд, і зазначені порушення призводять до порушення прав позивача на вільне і безпечне володіння та користування своїм майном.

Оскільки за результатами розгляду справи позов задоволено, то суд вважав необхідним додатковим рішенням стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати., а саме, витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн., та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 11 000 грн.

Ухвалені судом рішення зазначеним вимогам відповідають.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 та земельної ділянки за даною адресою, що підтверджується копією Договору дарування від 09.12.1988 року, Державним актом на право власності на земельну ділянку від 20.03.2012 р., Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.12.2017 р., Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності від 13.10.2017 р., Інформаційною довідкою КВ-2015№45309 від 25.01.2016 р.

Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_2 він фактично складається з трьох квартир з окремими входами.

Встановлено, що між співвласниками склався відповідний порядок користування будинком, відповідно до якого позивач користується жилими приміщеннями, що відповідно до Технічного паспорту відносяться до квартири АДРЕСА_10 в зазначеному будинку, що не заперечувалось сторонами.

Також встановлено, що відповідачем проведена реконструкція частини житлового будинку, що належить йому на праві власності та отримано 10.10.2016 р. Декларацію про готовність до експлуатації об'єкта, в якій зазначається, що така реконструкція проведена з дотриманням всіх будівельних норм.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 27.03.2018 року звернулась з письмовою вимогою до відповідача про перенесення каналізаційної труби на відстань не менше 3 метрів від квартири АДРЕСА_5 , якою користується позивач у відповідності до будівельних норм.

У відповідь на зазначену вимогу відповідач повідомив позивача про звернення до ПАТ «АК «Київводоканал» для огляду технічного стану внутрішньо-дворової каналізаційної мережі та у разі виявлення порушень, вчинення дій для їх усунення.

ПрАТ «Київводоканал» своїм листом від 28.02.2018 р. у відповідь на адвокатський запит адвоката Гонтарєва Р.М. повідомило про те, що каналізаційні мережі, в тому числі від приватних будинків, прокладаються відповідно до технічних умов на каналізування об'єкта, а також на підставі розробленої та затвердженої в установленому порядку проектно-кошторисної документації з дотриманням будівельних норм і стандартів, а також, що дворова каналізація в будинку АДРЕСА_2 не перебуває у володінні і користуванні Товариства, з огляду на що відсутні підстави для вчинення будь-яких дій і заходів.

Згідно відповіді Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації від 02.09.2019 р. в ПрАТ «АТ «Київводоканал» відсутні відомості щодо звернень ОСОБА_10 щодо підготовки та видачі технічних умов на водопостачання або каналізування об'єкта за адресою: АДРЕСА_2 . Мережа від квартири АДРЕСА_4 побудована в 1990 році, акт про підключення до каналізаційної мережі квартири АДРЕСА_4 відсутній.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи №212/11-2021 від 01.07.2022 р. розташування каналізаційної труби, що має вивід від квартири АДРЕСА_1 та проходить під кутом до зовнішньої стіни та фундаменту частини будинку - прибудови літ.»а» житлового будинку АДРЕСА_2 шлях, де розташовані приміщення квартири АДРЕСА_5 ( ОСОБА_2 ), не відповідає вимогам нормативної документації в галузі будівництва щодо розташування трубопроводів каналізаційної мережі відносно будівель та споруд.

За вимогами нормативних актів в галузі будівництва щодо розташування трубопроводів каналізаційної мережі відносно будівель та споруд, мінімальна відстань від трубопроводів самопливної каналізації до фундаментів будівель та споруд повинна становити не менше 3 м.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.4 ЦПК України суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб права, та інтереси юридичних осіб державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом.

За змістом ст.ст.11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

За статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Суд повинен встановити: чи були порушені, не визнані, обмежені або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується і апеляційний суд, що розташування каналізаційної труби, що має вивід від квартири АДРЕСА_4 ( ОСОБА_1 ) житлового будинку АДРЕСА_2 та проходить під кутом до зовнішньої стіни та фундаменту частини будинку - прибудови літ.»а» житлового будинку АДРЕСА_2 шлях, де розташовані приміщення квартири АДРЕСА_5 ( ОСОБА_2 ) не відповідає вимогам нормативної документації в галузі будівництва щодо розташування трубопроводів каналізаційної мережі відносно будівель та споруд, і зазначені порушення призводять до порушення прав позивача на вільне і безпечне володіння та користування своїм майном та дійшов вірного висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог та наявність визначених законом підстав для задоволення позову.

Також, суд першої інстанції дійшов вірного та обґрунтованого рішення про ухвалення у справі додаткового рішення, оскільки на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано Договір про надання правової допомоги №190 від 03.11.2022 р., Додаток № 1 до Договору № 190 про надання правової допомоги від 03.11.2022 р., Акт наданих послуг від 25.09.2023 р., звіт про обсяг наданих послуг від 25.09.2023 р. Крім того, позивачем підтверджено відповідним рахунком та квитанцією витрати на оплату за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідають обставинам справи, ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не можуть бути скасованими з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішеннях.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішень в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлені з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Кравченко Ксенії Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 вересня 2023 року залишити без змін.

Додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 13 травня 2024 року.

Головуючий:

Судді: