Справа № 158/869/24
Провадження № 2/0158/315/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2024 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Костюкевича О.К.
за участю секретаря Хмілевської І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін по справі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу, -
в с т а н о в и в:
Вказує, що майнові інтереси АТ «Ощадбанк», які пов`язані з матеріальними збитками, завданими внаслідок неповернення або неповного повернення Позичальниками кредитів та/або несплатою або частковою несплатою процентів по кредитах на умовах, встановлених Договорами, були застраховані у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно з Договором добровільного страхування кредитів №055/19 від 01.08.2014. Також зазначає, що АТ «Ощадбанк» звернулося до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «УПСК», виконуючи свої зобов`язання по договору №055/19 від 01.08.2014, визнав факт неповного погашення Позичальником грошового зобов`язання згідно з умов договору перед АТ «Ощадбанк» страховим випадком та провів виплату страхового відшкодування в розмірі 6 928 грн. 41 коп. Вказує, що у відповідача виникло зобов`язання перед ПрАТ «УПСК» відшкодувати завдані збитки в розмірі 6 928 грн. 41 коп.
Разом з тим, 01.10.2018 між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 укладено договір №01/10/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор отримує права вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу виплаченого Первісним кредитором страхового відшкодування в розмірі 6 928 грн. 41 коп., що було сплачено на користь АТ «Ощадбанк» як відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок невиконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань з повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Договором про відкриття та обслуговування рахунку та випуску платіжної картки № НОМЕР_1 та додатковим договором до нього.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.02.2019 стягнуто з відповідача на користь Позивача - ФОП ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 6 928 грн. 41 коп., та судові витрати по справі. Вказане рішення перебувало на примусовому виконанні, 24.10.2023 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63357399 у зв`язку із фактичним виконанням боржником рішення суду від 15.02.2019. Таким чином вважає, що позивач має право на стягнення із відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних, що становить 3855, 875 грн. та 974 грн. відповідно.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 26.03.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзиву на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.02.2019 стягнуто з відповідача на користь Позивача - ФОП ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 6 928 грн. 41 коп., та судові витрати по справі. Вказане рішення перебувало на примусовому виконанні, 24.10.2023 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63357399 у зв`язку із фактичним виконанням боржником рішення суду від 15.02.2019.

Предметом позову у цій справі є стягнення з відповідача суми інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за не виконання рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 лютого 2019 року у справі № 158/3077/18.

Згідно із статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 цього Кодексу).

В силу статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 1050 ЦК України визначено, що, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.

Вказаний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року в справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18).

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, зокрема, й для відповідача, та з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати заборгованості, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних витрат на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України.

Згідно із пунктом 5.1 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Отже, з відповідача на корить позивача підлягає стягненню сума інфляційних витрат у розмірі 3855,85 грн. та трьох процентів річних від простроченої суми боргу у розмірі 974 грн., а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору у розмірі 968,96 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 2000, 00 грн., то в силу статті 141 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 11, 15, 16, 509, 526, 530, 598, 599, 610, 611, 625, 626, 629 ЦК України, статтями 4, 12, 13, 76-89, 133, 137, 141, 223, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 відсотки річних у розмірі 974 (дев`ятсот сімдесят чотири) грн., інфляційні втрати у розмірі 3855 (три тисячі вісімсот п`ятдесят п`ять) грн. 85 коп., 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. сплаченого судового збору та 2000 (дві тисячі) витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя

Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич

Повне судове рішення складене 16.05.2024