Справа № 344/7058/22
Провадження № 22-ц/4808/519/24
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

за участю секретаря Кочубей І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 17 жовтня 2023 року, ухвалене в складі судді Антоняка Т.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН», Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕРУХОМІСТЬ - ЗАКОН ТА ПОРЯДОК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН», Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕРУХОМІСТЬ - ЗАКОН ТА ПОРЯДОК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна, у якому просила: визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», що укладений 01 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., зареєстрований в реєстрі за №148; скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Д.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 63189632 від 01.02.2022 року, згідно з яким право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК».

В обґрунтування позову посилалась на те, що 09.06.2008 року між нею та Відкритим акціонерним товариством Комерційним банком «Надра» було укладено Кредитний договір №1254/2008, відповідно до якого банк надав кредит в сумі - 38000 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ВАТ КБ «Надра» та нею був укладений Договір іпотеки, посвідчений 09.06.2008 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Шевченко Е.В. та зареєстрований в реєстрі за №541. Згідно з Договором іпотеки банку в іпотеку передане належне іпотекодавцю нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину №4-1305.

Вказувала, що 07 червня 2022 року їй стало відомо, що 01 лютого 2022 року між ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» як продавцем та ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» як покупцем укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., зареєстрований в реєстрі за №148. Як вбачається із пункту 1 Договору купівлі-продажу, Продавець, діючи відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку», продав, а Покупець купив нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 44,6 кв.м. З вказаного пункту Договору купівлі-продажу також вбачається, що право на продаж квартири належить Продавцю в тому числі на підставі Договору №GL3N217215_ПВ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідченого 30 квітня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. за реєстровим №2891, укладеного між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН». Тобто, ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» як новий іпотекодержатель здійснило продаж належної позивачу на праві власності квартири в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» на користь ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК».

Вважає, що договір купівлі-продажу квартири, укладений відповідачами з недодержанням в момент його укладення вимоги, встановленої частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України, оскільки вона не отримувала від іпотекодержателя письмової вимоги про усунення порушення у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Відтак іпотекодержателем недотримано вимог, встановлених ст. 35 Закону України «Про іпотеку», та він не набув права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, відповідно, не мав права укладати договір купівлі-продажу предмету іпотеки. Оскільки Договір купівлі-продажу квартири укладено з порушенням ст. 35 Закону України «Про іпотеку», то відповідно відповідачами не дотримано вимоги, встановленої ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, а тому, в силу приписів ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, є підстави для визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. У свою чергу, визнання судом недійсними правочинів, на підставі яких відбувався перехід права власності на предмет іпотеки, є підставою для скасування судом відповідного рішення державного реєстратора.

Просила позов задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає дане рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для справи.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов висновку, що іпотекодержатель ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» виконав вимоги статті 35 Закону України «Про іпотеку», двічі (17.06.2020 року та 23.09.2020 року) надіславши вимоги про усунення порушення іпотекодержателю ОСОБА_1 . Однак, з таким висновком не погоджується, оскільки обидві вимоги повернулися відправникові із відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання». А згідно з правовою позицією Верховного Суду повернення поштового відправлення з такою відміткою не є доказом отримання відправлення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року №752/11896/17-ц). Стверджує, що вона не отримувала жодних листів від іпотекодержателя, а також жодних повідомлень від Укрпошти про їх надходження. З 10.11.2018 року по 09.07.2020 року перебувала за кордоном, тому з поважної причини незалежно від її волі не могла отримати поштову кореспонденцію від 17.06.2020 року, про що надає підтвердження Держприкордонслужби.

Також в описі поштового вкладення від 17.06.2020 року (а.с. 71, 72) підпис працівника поштового відділення не засвідчено відповідним календарним штемпелем, тобто факт відправки саме вимоги про усунення порушень належними доказами і саме у вказану позивачем дату не підтверджено.

Згідно Списку згрупованих поштових відправлень (а.с. 73) відправником листів є стороння особа ТОВ «Дірект Технолоджі», а не іпотекодержатель ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН». Вказані в Списку згрупованих поштових відправлень номери поштових відправлень на ім`я ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , 37913120), не відповідають номерам поштових відправлень на конвертах 140, 0503337...). Згідно календарного штемпеля на Списку дата відправлення 2015 рік.

Вважає, що ці порушення свідчать про те, що 23.09.2020 року вимога іпотекодержателя ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» про усунення порушень їй не направлялась. А висновок суду першої інстанції про те, що іпотекодержателем ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» дотримано вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», надіслано ОСОБА_1 вимоги про усунення порушення з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, зокрема шляхом продажу предмета іпотеки, не підтверджено відповідними доказами.

За таких обставин відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у іпотекодержателя не було достатніх повноважень для прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а приватному нотаріусу Пономарьовій Д.В. не було надано необхідних документів для проведення державної реєстрації прав на спірну квартиру.

Також зазначає, що суд першої інстанції безпідставно послався на пункт 114 Правил надання послуг поштового зв`язку, який стосується випадку, коли отримувач відмовляється засвідчити своїм підписом факт відмови від одержання поштового відправлення, а також на висновок Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 року у справі №757/13243/17 про те, що неналежне повідомлення іпотекодавця про звернення стягнення на предмет іпотеки не є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним, оскільки правовим наслідком невиконання передбаченого ст. 38 Закону України «Про іпотеку» обов`язку є відшкодування іпотекодержателем збитків.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у позові та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Відповідач ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та недоведеною. Вказує, що апелянт помилково вважає недійсним оспорюваний договір з підстав неотримання нею вимог про усунення порушень (згідно ст. 35 ЗУ Про іпотеку»), ототожнюючи порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» (набуття кредитором об`єкта у власність) та в порядку ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» (продаж об`єкта третім особам від імені кредитора). Так, згідно ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

У зв`язку із порушення позичальником виконання зобов`язань за Кредитним договором 17.06.2020 року на виконання вимог ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» ТОВ «ПРЕМІУМ ЛЕГАЛ КОЛЕКШН» направило позивачеві (який є позичальником та іпотекодавцем) вимогу про усунення порушень Кредитного договору, в якій повідомило про зміну кредитора в зобов`язанні та вимагало протягом 30-ти днів з моменту отримання вимоги погасити заборгованість за кредитним договором шляхом перерахування коштів на рахунок ТОВ «ПРЕМГУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН». Окрім того вказана вимога містила застереження, що у випадку не виконання вказаних у ній умов, Товариство буде вимушене звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 36-38 ЗУ «Про іпотеку».

Вимоги були надіслані Товариством на адресу проживання позивача, зазначену нею у Кредитному договорі, та на адресу місцезнаходження іпотечного майна. Листи повернено у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

В подальшому, 23.09.2020 року ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» повторно направило вимогу про усунення порушень Кредитного договору із повідомленням про намір звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання зобов`язань на ті ж адреси.

При розгляді аналогічної справи у постанові №757/13243/17 від 29.09.2020 року Велика Палата Верховного СУДУ зробила висновок, що належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270. Належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання. У разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку. При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.

Такої ж позиції притримується Верховний Суд у інших постановах (від 19 січня 2022 року у справі №607/1588/20,і від 25 травня 2021 року у справі №208/4147/17.

Стверджує, що у зазначеній вище постанові Верховного Суду правовідносини були аналогічними цій справі, що розглядається, і стосувались саме звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». При цьому Верховний Суд вважав належним повідомлення іпотекодавця, фактично направлене на його адресу, але не отримане внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.

Повторно звертає увагу на те, що Товариством неодноразово направлялися на адресу позивача (вказану нею у позовній заяві) вимоги про усунення порушень Кредитного договору із повідомленням про намір звернути стягнення на предмет іпотеки у разі не виконання зобов`язань.

Стверджує, що з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що Товариством дотримано вимоги законодавства та вчинено всі можливі дії щодо повідомлення іпотекодавця про усунення порушення, а доводи про непроживання на території України не спростовують вказаних висновків. Натомість, в порушення умов кредитних договорів позичальник не повідомив кредитора про зміну місця проживання або виїзд за межі України, а тому кредитор належним чином виконав всі можливі дії щодо належного повідомлення боржника в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку». Водночас жодною нормою чинного законодавства України не передбачено обов`язок іпотекодержателя при зверненні стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» надавати нотаріусу докази вручення вимоги про усунення порушень.

Вважає, що посилання позивача на пункт 61 Постанови КМУ від 25.12.2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким передбачено надання державному реєстратору доказів вручення письмової вимоги боржнику, є необґрунтованими, оскільки вимоги, встановлені в ньому, поширюються лише на випадки державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, у порядку передбаченому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», у той час як фактичні обставини нашої справи стосуються порядку реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки відповідно до ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». До того ж, нормою ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» передбачено обов`язок кредитора саме щодо належного надсилання письмової вимоги боржнику. Зловживання боржником своїми правами та навмисне неотримання письмової вимоги з наміром уникнули звернення стягнення на предмет іпотеки не може бути підставою для позбавлення іпотекодержателя права реалізувати свої права, надані йому ЗУ «Про іпотеку» та Договором іпотеки.

Враховуючи вищевикладене, на відміну від звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», для реалізації якого законом передбачено обов`язок надання державному реєстратору доказів вручення письмової вимоги, для реалізації іпотекодержателем права на продаж предмета іпотеки в порядку ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» такого законом не вимагається.

Щодо зазначення у списках згрупованих поштових відправлень відправника ТОВ «ДІРЕКТ ТЕХНОЛОДЖІ», а не ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН», то зазначає, що між ФОП ОСОБА_2 (Виконавець) та ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» (Замовник) було укладено Договір №ПЛК-ДТ-18052020 про надання послуг/виконання робіт з друку, упаковки та розсилання документів, зберігання бланків, конвертів, іншої продукції від 18.05.2020 року, також між ФОП ОСОБА_3 (Виконавець) та ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» (Замовник) укладено Договір №ПЛК-ДТ-27082020 про надання послуг/виконання робіт з друку, упаковки та розсилання документів, зберігання бланків, конвертів, іншої продукції від 27.08.2020 року (Копії договорів додаються). ТОВ «ДІРЕКТ ТЕХНОЛОДЖІ», ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 входять до групи пов`язаних компаній OSD Group, що підтверджується листом директора ТОВ «ДІРЕКТ ТЕХНОЛОДЖІ» про проведення корпоративної децентралізації шляхом перенаправлення фінансових потоків (копія листа додається). Відповідно Замовник доручив Виконавцям, а Виконавці зобов`язалися за дорученнями (завданнями) Замовника надати останньому послуги/виконати роботи закупівлі матеріалів, підготовки Документів для розсипки Клієнтам Замовника, включаючи упаковку листів в конверти, організацію поштової розсипки упакованих документів фізичним або юридичним особам, вказаним Замовником в якості адресата (надалі - послути/роботи), а замовник приймає і оплачує ці послуги роботи відповідно до умов Договору. Отже, ТОВ «ДІРЕКТ ТЕХНОЛОДЖІ» за дорученням ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» здійснювало підготовки та відправку вимог про усунення порушень, включаючи упаковку листів в конверти, організацію поштової розсипки упакованих документів фізичним та юридичним особам, а тому доводи апелянта щодо недодержання вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» є помилковими.

Також вказує, що на описах вкладень в цінний лист, доданих для підтвердження направлення Вимоги про усунення порушень на підставі ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» наявні всі необхідні реквізити, а саме: відбитки печатки календарного штемпеля AT «УКРПОШТА», підписи відправника та працівника Укрпошти, що доводить той факт, що вказаний лист було перевірено працівником відділення поштового зв`язку і встановлено наявність вимоги про усунення порушень у конверті. При цьому, вказані в списку згрупованих поштових відправлень номери поштових відправлень на ім`я ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , 37913120) є закінченнями поштових штрих-кодів після номеру відділення поштового зв`язку 05033, тобто відправлення за номером 453 та 120, що повністю відповідає долученим до матеріалів справи конвертам, які повернулись за закінченням терміну зберігання. Також відтиск печатки Укрпошта містить чітко зазначену дату 17.06.20 та 23.09.20, що спростовує доводи апелянта про начебто відтиск на печатці 2015 року.

Враховуючи вищевикладене та оскільки порушення Кредитного договору позивачем усунуті не були, ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» мало всі законні підстави відчужити спірну квартиру у порядку, встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», для задоволення своїх кредиторських вимог.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача адвокат Римарук Ю.І. доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представники відповідачів та третя особа в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, строку розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності представників відповідачів та третьої особи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 09.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №1254/2008, відповідно до якого банк надав позивачу кредит в сумі 38000,00 доларів США строком до 09.06.2017 року (т. 1, а.с. 9-10).

Того ж дня на забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки, посвідчений 09.06.2008 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Шевченко Е.В. та зареєстрований в реєстрі за №541 (т. 1, а.с. 11-13).

За умовами Договору іпотеки іпотекодавцем передано банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Анрусяк К.Ф. 27.07.2005 року за реєстровим №4-1305 (т. 1, а.с. 11 (зворот), 14).

Відповідно до п. 5.1.6 Договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов`язання (або тієї чи іншої його частини) воно не буде виконане.

Згідно п. 7.4 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

30.04.2020 року ПАТ «КБ «Надра» відступило ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» право вимоги за вказаними кредитним та іпотечним договорами на підставі Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL3N217215_ПВ (т. 1, а.с. 62-68).

17.06.2020 на адресу ОСОБА_1 , вказану в Кредитному договорі і Договорі іпотеки та як місце реєстрації ( АДРЕСА_3 ) та на адресу предмету іпотеки ( АДРЕСА_2 ) від імені ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» як нового кредитора та іпотекодержателя направлена вимога від 04.05.2020 року №221 про усунення порушень, а саме: погашення заборгованості по кредитному договору, що утворилася станом на 30.04.2020 року, у розмірі 56218,12 доларів США, що по курсу НБУ становить 1516281,40 грн. Зазначено, що у разі невиконання даної вимоги в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором буде в примусовому порядку звернуте стягнення на предмет іпотеки. При цьому ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» залишає за собою право на власний розсуд вибрати спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки (т. 1, а.с. 69-74).

Вказані поштові відправлення ОСОБА_1 отримано не було та повернуті поштовим відділенням ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (т. 1, а.с. 75-76).

23.09.2020 року ОСОБА_1 на вищезазначені адреси від імені ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» повторно направлено вимогу про усунення порушень кредитного договору із повідомленням про намір звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання зобов`язань (т. 1, а.с. 77-82).

Однак такі поштові відправлення ОСОБА_1 теж отримано і повернуті поштовим відділенням ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (т. 1, а.с. 83-84).

01.02.2022 року між ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» як продавцем та ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» як покупцем укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., зареєстрований в реєстрі за №148 (т. 1, а.с. 16-17).

Відповідно до п. 1 даного Договору купівлі-продажу продавець, діючи відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку», продав, а покупець купив нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 44,6 кв.м., яка належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Анрусяк К.Ф. 27.07.2005 року за реєстровим №4-1305.

Право на продаж вказаного нерухомого майна будь-якій особі належить продавцю як іпотеко держателю на підставі Договору іпотеки, посвідченого 09.06.2008 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Шевченко Е.В. та зареєстрований в реєстрі за №541, укладеного 09.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 , який містить іпотечне застереження; Договору №GL3N217215_ПВ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідченого 30.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. за реєстровим №2891, укладеного 30.04.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН».

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №302199549 від 07.06.2022 року на підставі вказаного Договору купівлі-продажу від 01.02.2022 року зареєстровано право приватної власності ТОВ «НЕРУХОМІСТЬ-ЗАКОН ТА ПОРЯДОК» на спірну квартиру, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 63189632 від 01.02.2022 18:33:46, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д.В. (т. 1, а.с. 18-19).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» дотримано вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», надіслало ОСОБА_1 вимоги про усунення порушення з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, зокрема шляхом продажу предмета іпотеки. Ці вимоги були надіслані як на зазначену в договорі іпотеки адресу місця проживання позивача, так і на адресу предмета іпотеки. А доводи, наведені позивачем, не знайшли свого відображення та не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками, з огляду на наступне.

За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту слід враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

У постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року в справі №628/1475/19 (провадження №61-7554св21) зазначено, що «правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні».

У постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №753/8671/21 (провадження №61-550св22) зазначено, що «кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові».

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено зміст договору, який становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

В статті 38 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог. Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд.

Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. При нотаріальному посвідченні такого договору купівлі-продажу правовстановлюючий документ на предмет іпотеки не подається.

Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов`язання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону.

Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

Як зазначено в правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 29 вересня 2020 року у справі №757/13243/17 (провадження №14-711цс19), за змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку».

Вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» не перешкоджають іпотекодержателю здійснювати права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця тільки тоді, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя зазначеної статті).

Умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.

За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Таким чином, недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.

В іншому випадку іпотекодержатель не набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, зокрема не вправі відчужувати предмет іпотеки іншій особі. За таких умов предмет іпотеки, придбаний іншою особою за договором з іпотекодержателем, є майном, придбаним в особи, яка не мала права його відчужувати. При цьому добросовісна особа, яка придбаває майно в особи, яка не є його власником, має пересвідчитися у наявності в останньої права розпоряджатися чужим майном.

У разі дотримання іпотекодержателем вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання невиконання вимог частини першої статті 38 Закону України «Про іпотеку» щодо повідомлення іпотекодавця про конкретний спосіб задоволення вимог іпотекодаржателя шляхом укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві не має наслідком настання нікчемності такого правочину та не є підставою, за умови дотримання інших вимог закону щодо такого виду правочину, для визнання такого договору недійсним, однак може бути підставою для відшкодування іпотекодавцю завданих збитків.

У разі направлення іпотекодержателем іпотекодавцю вимоги про усунення порушення основного зобов`язання відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» з одночасним повідомленням про обраний спосіб задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про іпотеку» (одним документом) слід виходити з пріоритету дотримання саме частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку».

У справі, що переглядається, в п.п. 5.1.6, 7.4 Договору іпотеки сторони погодили, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов`язання (або тієї чи іншої його частини) воно не буде виконане. Звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Тобто сторони досягли домовленості про позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі шляхом продажу іпотекодержателем від власного імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

На виконання вказаних вимог 17.06.2020 року та повторно 23.09.2020 року ОСОБА_1 як боржнику та іпотекодавцю на адресу ОСОБА_1 , вказану в Кредитному договорі і Договорі іпотеки та як місце реєстрації ( АДРЕСА_3 ) та на адресу предмету іпотеки ( АДРЕСА_2 ) ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» як новим кредитором і іпотекодержателем були направлені вимоги про усунення порушень. Зазначено у відповідності до вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги (а саме: погашення заборгованості по кредитному договору, що утворилася станом на 30.04.2020 року, у розмірі 56218,12 доларів США, що по курсу НБУ становить 1516281,40 грн. Вказано, що у разі невиконання даної вимоги в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором буде в примусовому порядку звернуте стягнення на предмет іпотеки. При цьому ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» залишає за собою право на власний розсуд вибрати спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки) (т. 1, а.с. 69-74, 77-82).

Факт надіслання таких вимог підтверджується поштовими квитанціями (т. 1, а.с. 74, 82), описами вкладення у «Укрпошта стандарт» (т. 1, а.с. 71-72, 79-80), списками згрупованих поштових відправлень Укрпошта стандарт з описом вкладень (т. 1, а.с. 73, 81), копії яких було долучено до матеріалів справи ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН».

Наведене свідчить про дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Що стосується доводів апелянта про те, що з 10.11.2018 року по 09.07.2020 року вона перебувала за кордоном, тому з поважної причини не могла отримати поштову кореспонденцію від 17.06.2020 року, то такі не доводять порушення іпотекодержателем порядку належного надсилання їй такої вимоги. Зокрема, відповідно до вказаних норм права вимога направлялася на адресу ОСОБА_1 , вказану в Кредитному договорі і Договорі іпотеки та як місце реєстрації та на адресу предмету іпотеки, а про зміну місця проживання остання іпотекодавця не повідомляла. Крім того, доказів того, що позивач не перебувала в Україні 23.09.2020 року матеріали справи не містять.

Також безпідставними є посилання апелянта на те, що в описі поштового вкладення від 17.06.2020 року підпис працівника поштового відділення не засвідчено відповідним календарним штемпелем. Такі спростовуються наданими копіями описів із наявністю відповідного штемпеля (а.с. 71, 72).

Не заслуговують на увагу і посилання апеляційної скарги на те, що в Списку згрупованих поштових відправлень номери поштових відправлень на ім`я ОСОБА_1 (37917453, 37913120), не відповідають номерам поштових відправлень на конвертах 140, 0503337...), а згідно календарного штемпеля на Списку дата відправлення 2015 рік.

Так, у Списках зазначені закінчення номерів відправлення, які повністю збігаються із вказаними на конвертах, які повернулися на адресу ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» (37916473, 37913140, 160, 514), а штемпель пошти 17.06.2020 року та 23.09.2020 року відповідно (т. 1, а.с. 73, 81).

Щодо посилань апелянта на те, що відправником листів є ТОВ «ДІРЕКТ ТЕХНОЛОДЖІ», а не ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН», то такі обґрунтовуються укладеними між ФОП ОСОБА_2 (Виконавець) та ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» (Замовник) Договору №ПЛК-ДТ-18052020 про надання послуг/виконання робіт з друку, упаковки та розсилання документів, зберігання бланків, конвертів, іншої продукції від 18.05.2020 року, також між ФОП ОСОБА_3 (Виконавець) та ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» (Замовник) Договору №ПЛК-ДТ-27082020 про надання послуг/виконання робіт з друку, упаковки та розсилання документів, зберігання бланків, конвертів, іншої продукції від 27.08.2020 року (Копії договорів додаються). ТОВ «ДІРЕКТ ТЕХНОЛОДЖІ», ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 входять до групи пов`язаних компаній OSD Group, що підтверджується листом директора ТОВ «ДІРЕКТ ТЕХНОЛОДЖІ» про проведення корпоративної децентралізації шляхом перенаправлення фінансових потоків (копія листа додається). Відповідно Замовник доручив Виконавцям, а Виконавці зобов`язалися за дорученнями (завданнями) Замовника надати останньому послуги/виконати роботи закупівлі матеріалів, підготовки Документів для розсипки Клієнтам Замовника, включаючи упаковку листів в конверти, організацію поштової розсипки упакованих документів фізичним або юридичним особам, вказаним Замовником в якості адресата (надалі - послути/роботи), а замовник приймає і оплачує ці послуги роботи відповідно до умов Договору. Отже, ТОВ «ДІРЕКТ ТЕХНОЛОДЖІ» за дорученням ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» здійснювало підготовки та відправку вимог про усунення порушень, включаючи упаковку листів в конверти, організацію поштової розсипки упакованих документів фізичним та юридичним особам, що не заборонено Законом.

Щодо того, що вказані поштові відправлення ОСОБА_1 отримано не було та повернуті поштовим відділенням ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (т. 1, а.с. 75-76, 83-84), то апеляційний суд зазначає, що таке не є доказом неналежного направлення вимоги згідно із частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку», а неотримане внаслідок недбалості чи ухилення самого позивача.

Належне направлення листів підтверджується доказами, які були надані до суду та не спростовані позивачем.

Схожі висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі №487/5408/18 (провадження №61-14895св21).

З огляду на викладене, з урахуванням вказаних норм права та практики Верховного Суду, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Доводи апеляційної скарги правильності такого висновку не спростовують та не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, а фактично зводяться до незгоди з таким рішенням суду.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд належно дослідив і проаналізував надані письмові докази, визначив характер спірних правовідносин та дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 17 жовтня 2023 року - без змін.

Згідно ч.ч. 1, 2, 13 ст. 141 ЦКП України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним судом вирішено апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відсутні підстави зміни розподілу судових витрат у цій справі.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 17 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 17 травня 2024 року.