Справа № 496/2411/24
Провадження № 2-ві/496/4/24
У Х В А Л А

повний текст

07 травня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області

у складі: судді Буран В.М.,

за участю секретаря - Рогачко О.С.,

представника заявника - адвоката Дідик С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка заяву адвоката Дідик Світлани Валеріївни, який діє в інтересах ТОВ «БЄЛ-ТРАНС» про відвід головуючого судді Пасечник Марини Леонідівни від розгляду клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернулась до суду із заявою від 18.04.2024 року про відвід судді Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л. від розгляду клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду у справі № 496/2411/24, 2-д/496/1/24. Заяву обґрунтовує тим, що в провадженні судді Пасечник М.Л. знаходиться клопотання ЗАТ "ЕсСіТі Лубрікантс про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

21 серпня 2023 року рішенням Клайпедського окружного суду Литовської Республіки у цивільній справі № е2-325-796/2023 задоволено позов ЗАТ "ЕсСіТі Лубрікантс" до ТОВ "БЄЛ-ТРАНС" про стягнення заборгованості та процентів.

01 квітня 2024 року до Біляївського районного суду Одеської області надійшов лист Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) № 17822/11.2-2 від 13 березня 2023 року про надсилання для розгляду клопотання ЗАТ «ЕсСіТі Лубрікантс» про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, яке надіслано Клайпедським окружним судом Литовської Республіки.

Зазначеним подіям передувало виконання Біляївським районним судом Одеської області доручення іноземного суду про вручення виклику до суду чи інших документів, якому було присвоєно номер судової справи № 496/200/23.

Представнику ТОВ "БЄЛ-ТРАНС" 10 лютого 2023 року у приміщенні Біляївського районного суду Одеської області суддею Пасечник М.Л. в рамках виконання міжнародного доручення було вручено копію ухвали Клайпедського окружного суду Литовської Республіки від 04 жовтня 2022 року по справі № е2-325-796/2023 про призначення підготовчого судового засідання на 25 квітня 2023 року та визначення ще однієї дати - 08 серпня 2023 року, судове сповіщення щодо надання відзиву та копію позовної заяви ЗAT "ЕсСіТі Лубрікантс" щодо сплати боргу та відсотків від 16 вересня 2022 року з додатками та їх переклад російською мовою.

Адвокат зазначає, що відповідно до частини 1 статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Частинами 1, 7 статті 1 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" визначено, що єдиною державною офіційною) мовою в Україні є українська мова. Статус української мови як єдиної державної мови передбачає обов`язковість її використання на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування, а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначені цим Законом.

У відповідності до статті 12 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судочинство і діловодство в судах України здійснюється державною мовою.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 500 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди України виконують доручення іноземних судів про надання правової допомоги щодо вручення викликів до суду чи інших документів, допиту сторін чи свідків, проведення експертизи чи огляду на місці, вчинення інших процесуальних дій, переданих їм у порядку, встановленому міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - дипломатичними каналами. Судове доручення не приймається до виконання, у разі якщо воно, зокрема, суперечить законам або міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Виконання судового доручення підтверджується протоколом судового засідання. іншими документами, складеними чи отриманими під час виконання доручення, що засвідчуються підписом судді та скріплюються гербовою печаткою.

Згідно з частинами 1, 8 статті 501 ЦПК України доручення іноземного суду про вручення виклику до суду чи інших документів виконується у судовому засіданні або уповноваженим працівником суду за місцем проживання (перебування, місцем роботи) фізичної особи чи місцезнаходженням юридичної особи.

Виконання доручення іноземного суду про вручення виклику до суду чи інших документів підтверджується протоколом судового засідання, у якому зазначаються заяви чи повідомлення, зроблені особами у зв`язку з отриманням документів, а також підтвердженням про повідомлення особи про необхідність явки до суду для отримання документів та іншими документами, складеними чи отриманими під час виконання доручення, що засвідчуються підписом судді та скріплюються гербовою печаткою.

Згідно з частиною 1 статті 9 Договором між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписаний 07 липня 1993 року, ратифікований Україною 17 грудня 1993 року (далі - Договір між Україною і Литовською Республікою) запитувана установа здійснює вручення документів відповідно до правил, які діють в її державі, якщо документи, які вручаються складенні її мовою або забезпечені завіреним перекладом. У тих випадках, коли документи складені не мовою запитуючої Договірної Сторони або не забезпечені перекладом, вони вручаються одержувачу, якщо він погоджується добровільно їх прийняти.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є зокрема, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами.

Крім цього, частиною 1 статті 247 ЦПК України суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно- комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Таким чином, в Україні не можуть вважатись належним чином вручені будь-які процесуальні документи (зокрема, ухвали, позовні заяви, виклики до суду, тощо) іноземного суду, а в даному випадку суду Литовської Республіки, що не мають перекладу українською мовою, оскільки це прямо суперечить вимогам чинного законодавства України та Договору між Україною та Литовською Республікою. Особливо зараз, під час здійснення повномасштабного вторгнення російської федерації на суверенну територію України, ані іноземні суди, ані, тим паче, вітчизняні суди не можуть вручати особі документи, що складені/мають переклад російською мовою - мовою агресора.

Однак, коли директор ТОВ "БЄЛ-ТРАНС" 10 лютого 2023 року отримував у судовому засіданні у приміщенні Біляївського районного суду Одеської області копію ухвали Клайпедського окружного суду Литовської Республіки від 04 жовтня 2022 року, судове сповіщення щодо надання відзиву та копію позовної заяви ЗАТ "ЕсСіТі Лубрікантс" та їх переклад російською мовою, то при здійсненні суддею Пасечник М.Л. виконання міжнародного доручення щодо вручення зазначених документів були порушені процесуальні вимоги.

Таким чином, заявник вважає, що суддею Пасечник М.Л. не проводилось повноцінне судове засідання, як того вимагає стаття 500 ЦПК України, оскільки не здійснювалось повне фіксування такого засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу., Внаслідок чого не відбулось фіксування того, що директор "БЄЛ-ТРАНС" всіляко намагався не отримувати вищевказану копію ухвали Клайпедського окружного суду Литовської Республіки від 04 жовтня 2022 року по справі № е2-325-796/2023. Відсутність перекладу тексту відзиву та копію позовної заяви ЗАТ "ЕсСіТі Лубрікантс" на українську мову вважає порушенням, яке в тому числі, не зафіксовано протоколом судового засідання, хоча директор ТОВ "БЄЛ-ТРАНС" робив такі зауваження. Директор ТОВ "БЄЛ-ТРАНС" був змушений отримати вказані документи та переклад до них, це не було за його добровільною згодою, оскільки не має юридичної освіти, тому особа навіть не думала, що може відмовитись від отримання зазначених документів, що не мають перекладу українською мовою. Директору ТОВ "БЄЛ-ТРАНС" при врученні вищевказаних процесуальних документів іноземного суду суддею Пасечник М.Л. не роз`яснялись навіть його права стосовно наслідків отримання таких документів іноземного суду, що суперечать нормам чинного законодавства України, Литовської Республіки та міжнародним договорам, що зрештою призвели до неправомірного винесення рішення суду та тепер отримання судом клопотання про надання дозволу на примусове виконання неправомірного рішення іноземного суду. Не роз`яснялось особі також те, що він має право відмовитись від отримання процесуальних документів іноземного суду, якщо вони не мають перекладу українською мовою.

Представник заявника - адвокат Дідик С.В. в судовому засіданні наполягала на задоволенні заяви про відвід, підтримала доводи викладені в письмової заяві.

Суддя - Пасечник М.Л., станом на час розгляду заяви про відвід перебуває у відпустці, у своєї ухвалі від 23 квітня2024 року обґрунтувала відмову в задоволенні заяви про відвід, тому суд не викликав її в судове засідання та вважає за можливе здійснити розгляд заяви за її відсутності.

Заслухавши адвоката, вивчивши заяву про відвід судді, та додані до неї документи, ухвалу судді Пасечник М.Л. від 23.04.2024 року, суд приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З поданої заяви про відвід вбачається, що відвід заявлений з мотивів того, що в провадженні судді Біляївського районного суду Одеської області - Пасечник М.Л. розглядається справа про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду щодо стягнення з ТОВ "БЄЛ-ТРАНС" на користь ЗАТ "ЕсСіТ Лубрікантс" 658 752,23 доларів США заборгованості, 96 663,00 доларів США процентів, 6 процентів річних процесуальних процентів від загальної суми стягнення 755 415,23 доларів США, починаючи з дня подання позовної заяви - 03 жовтня 2022 року до дня повного виконання судового рішення, та 8 097,00 євро судових витрат.

Ухвалою судді від 08.04.2024 року клопотання ЗАТ "ЕсСіТ Лубрікантс" про визнання в Україні та надання дозволу на примусове виконання на території України судового рішення Клайпедського окружного суду Литовської республіки прийнято до провадження.

Представник ТОВ "БЄЛ-ТРАНС" заявив про відвід судді Пасечник М.Л. з підстав порушення норм процесуального законодавства при вручені виклику до суду та інших документів, що передувало поданню клопотання про визнання в Україні та надання дозволу на примусове виконання на території України судового рішення. Адвокат зазначає, що в порушення процесуального права не відбулась фіксація судового засідання, під час якого директор ТОВ "БЄЛ-ТРАНС", заперечував проти вказаного виклику, та будучі юридично не обізнаним, отримав документи та виклик без належного перекладу на українську мову, не розуміючі, що міг відмовитись від прийняття цих документів та за відсутності звукозапису такого засідання, сторона не може довести, що заперечувала про це.

На думку заявника, всі ці порушення норм процесуального права призводять до об`єктивних сумнівів представника ТОВ «БЄЛ-ТРАНС» в неупередженості та об`єктивності судді Пасечник М.Л.

Згідно тлумачення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прецедентної практики Європейського суду з прав людини, об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: 1) забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; 2) суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить з того, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше.

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

При цьому, згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості, зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо.

Дослідження обставин справи, дає підстави стверджувати, що вищезазначених підстав для відводу судді Пасечнік М.Л. заявником не доведені.

Суд при оцінці доводів щодо невиконання вимог діючого законодавства щодо мови документів, які вручались представнику ТОВ «Бел-Транс», не погоджується с твердженням про порушення.

Стаття 5 Договору між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованого ВР України визначає, клопотання про надання правової допомоги і додатки до нього складаються мовою запитуючої Договірної Сторони і до них додаються завірені копії перекладу на мову іншої Договірної Сторони або російську мову.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Однак, суд змушений констатувати, що законодавець не чітко сформулював ст. 500 ЦПК України щодо проведення процедури виконання судового доручення у розумінні загальних вимог ЦПК України щодо повного фіксування технічними засобами, що породжує неоднозначне тлумачення необхідності такого фіксування особами, які є учасниками правовідносин оцінку яким надає суд. Така недосконалість закону, за певних обставин дає підстави учасникам судового розгляду проявляти сумнів в об`єктивності суду, навіть якщо фактично для цього не має підстав.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача".

Коли сторона стверджує про те, що суддя необ`єктивна, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви») наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінене, як порушення права особи на справедливий суд. Отже, не задоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Таким чином, з огляду на зазначене, суд вважає, що з метою дотримання високих стандартів правосуддя заяву про відвід необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 36, 40, 260 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Дідик Світлани Валеріївни, який діє в інтересах ТОВ «БЄЛ-ТРАНС» про відвід головуючого судді Пасечник Марини Леонідівни від розгляду клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду у справі № 496/2411/24, 2-д/496/1/24 - задовільнити.

Відвести головуючу суддю Пасечник Марину Леонідівну від розгляду клопотання про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення литовського суду про стягнення коштів з ТОВ «БЄЛ-ТРАНС» справа № 496/2411/24, 2-д/496/1/24.

Справу передати до канцелярії Біляївського районного суду Одеської області для визначення судді у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 13 травня 2024 року.

Суддя Буран В.М.