Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/932/24

29 листопада 2024 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

03.07.2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Згідно ухвали судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 05.07.2024 року дану справу передано за підсудністю до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, для її розгляду по суті.

В провадження судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Грещука Р.П. матеріали вказаної цивільної справи надійшли 31.07.2024 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що 11.04.2016 року у виконавчому комітеті Гвіздської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , про що цього ж дня було складено відповідний актовий запис № 3.

Від спільного проживання у них є син, який на даний час вже є повнолітнім.

Зазначає, що після реєстрації шлюбу вони з чоловіком проживали у с.Росільна, однак, близько двох років тому відповідач виїхав на роботу в Польщу. Спочатку, впродовж шести місяців вони спілкувались по мобільному зв`язку, а пізніше спілкування припинилось зовсім, оскільки відповідач змінив номер мобільного телефону і їй невідомо де він перебуває зараз і з ким проживає.

Вказує, що на її думку останній може проживати з іншою жінкою і тому припинив спілкування з нею. Таким чином вони взагалі не спілкуються і фактично сім`ї як такої не існує.

За наведених обставин, які склались у їхньому сімейному житті, вона вважає, що спільного проживання в подальшому не буде і тому вона вирішила звернутись до суду з даною позовною заявою, так як переконана, що примирення між ними також вже неможливе.

Стверджує, що сам факт реєстрації шлюбу суперечить її інтересам, а тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 .

Разом з тим зазначила, що нею понесені по даній справі попередні витрати щодо сплати судового збору та надання юридичних послуг, однак вона не бажає стягувати їх з відповідача.

В судове засідання позивач чи її представник не прибули, натомість останній надіслав на електронну адресу суду клопотання, в якому просить проводити розгляд даної справи без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги ОСОБА_1 він підтримує в повному обсязі і просить їх задоволити, а також не заперечує щодо заочного розгляду даної справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутність на адресу суду не надходило.

Враховуючи наведене, зі згоди представника позивача, згідно ухвали від 29.11.2024 року про вирішення вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно, що долучене до матеріалів справи, згідно якого вказаний шлюб зареєстровано 11.04.2016 року у виконавчому комітеті Гвіздської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3 (а.с.4).

Від спільного проживання у сторін по справі є одна дитина - син, який на даний час вже досягнув повноліття.

Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини та проживають окремо протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, а тому їх шлюб носить формальний характер.

Відповідно до змісту п.10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Однак, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо та не підтримують сімейних відносин. Зокрема, позивач ОСОБА_1 не має наміру підтримувати їх в подальшому і в позовних вимогах стверджує, що вони з відповідачем як подружжя втратили почуття поваги та любові один до одного.

За таких обставин суд вважає, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально.

Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати.

На підставі ст.ст.24, 105, 110, 112 СК України, керуючись ст.ст.258, 259, 263, 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 11.04.2016 року у виконавчому комітеті Гвіздської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3 розірвати.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Грещук Р.П.