справа № 208/9667/21
№ провадження 2/208/481/24
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого, судді Івченко Т.П.,

секретаря судового засідання Паталахи І.О.,

представника позивача за первісним позовом, він же представник відповідач за зустрічним позовом адвоката Білого І.М.,

відповідача за первісним позовом, він же позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

представника відповідача за первісним позовом, він же представник позивача за зустрічним позовом адвоката Ворона А.І.,

розглянувши у судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу,

за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про визнання права спільної сумісної власності та виділення частки у праві спільної сумісної власності подружжя»,

та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про поділ спільного сумісного майна подружжя», -

встановив:

1.Стислий виклад позовних вимог за первісним позовом.

У листопаді 2021 року через канцелярію Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області адвокат Білий І.М., який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , звернувся із позовом до ОСОБА_1 «про визнання права спільної сумісної власності та виділення частки у праві спільної сумісної власності подружжя», згідно до якого позивачем заявлено наступні позовні вимоги:

1.Визнати за нею - ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - право власності:

- на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке включає будинок загальною площею 62,0 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м., площа земельної ділянки 584 кв.м.;

- на 1/2 частину автомобіля LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), сірий, об`єм двигуна 5400, зареєстрованого за ОСОБА_1 ;

- на 1/2 частину автомобіля ГАЗ 3302 П СПГ, (2002 р.в.), бежевий, об`єм двигуна 2285, зареєстрованого за ОСОБА_1 ;

- на 1/2 частину автомобіля ГАЗ 33021 СПГ, (1996р.в.), синій, об`єм двигуна 2445, зареєстрованого за ОСОБА_1 ;

- на 1/2 частину автомобіля ЗИЛ138А, (1975р.в.), синій, об`єм двигуна 6000, зареєстрованого за ОСОБА_1 .

2.Стягнути з Відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в сумі 21 245 гривень, які складаються з витрат на сплату судового збору в розмірі 6 245 гривень і витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 гривень.

13.02.2023 року, представником позивача за первісним позовом, адвокатом Білим І.М. подано заяву про зміну предмету позову, згідно до якої позивачем заявлено наступні вимоги:

Визнати за Позивачкою - ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - право власності:

на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 ;

визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) автомобіль LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), сірий, об`єм двигуна 5400;

визнати, в порядку поділу майна подружжя, за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на автомобіль LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), сірий, об`єм двигуна 5400;

стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію її частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя у розмірі 1/2 ринкової вартості автомобіля LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), сірий, об`єм двигуна 5400, у сумі 132 016,32 гривень;

визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) автомобіль ГАЗ 3302 П СПГ, (2002 р.в.), бежевий, об`єм двигуна - 2285, зареєстрований за ОСОБА_1 ;

визнати, в порядку поділу майна подружжя, за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на автомобіль ГАЗ 3302 П СПГ, (2002 р.в.), бежевий, об`єм двигуна - 2285;

стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію її частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя у розмірі 1/2 ринкової вартості автомобіля ГАЗ 3302 П СПГ, (2002 р.в.), бежевий, об`єм двигуна - 2285, у сумі 6500 гривень;

визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) автомобіль ГАЗ 33021 СПГ (1996 р.в.), синій, об`єм двигуна - 2445, зареєстрований за ОСОБА_1 ;

визнати, в порядку поділу майна подружжя, за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на автомобіль ГАЗ 33021 СПГ (1996 р.в.), синій, об`єм двигуна - 2445;

стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію її частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя у розмірі 1/2 ринкової вартості автомобіля ГАЗ 33021 СПГ (1996 р.в.), синій, об`єм двигуна - 2445, у сумі 79 020 гривень;

визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) автомобіль ЗИЛ 138А, (1975 р.в.), синій, об`єм двигуна 6000, зареєстрований за ОСОБА_1 ;

визнати, в порядку поділу майна подружжя, за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на автомобіль ЗИЛ 138А, (1975 р.в.), синій, об`єм двигуна 6000;

стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію її частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя у розмірі 1/2 ринкової вартості автомобіля ЗИЛ 138А, (1975 р.в.), синій, об`єм двигуна 6000, у сумі 26 340 гривень;

Стягнути з Відповідача - ОСОБА_1 - на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в сумі 21 245 гривень, які складаються з витрат на сплату судового збору в розмірі 6 245 гривень і витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень.

10.07.2023 року адвокатом Білим І.М. подано заяву про зміну предмету позову (т. 3 а.с. 118-123), згідно до якої позивачем заявлено наступні вимоги:

Визнати за Позивачкою - ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - право власності:

на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 ;

визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) автомобіль LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), сірий, об`єм двигуна 5400;

визнати, в порядку поділу майна подружжя, за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на автомобіль LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), сірий, об`єм двигуна 5400;

стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію її частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя у розмірі 1/2 ринкової вартості автомобіля LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), сірий, об`єм двигуна 5400, у сумі 132 016,32 гривень;

визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) автомобіль ГАЗ 3302 П СПГ, (2002 р.в.), бежевий, об`єм двигуна - 2285, зареєстрований за ОСОБА_1 ;

визнати, в порядку поділу майна подружжя, за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на автомобіль ГАЗ 3302 П СПГ, (2002 р.в.), бежевий, об`єм двигуна - 2285;

стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію її частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя у розмірі 1/4 ринкової вартості автомобіля ГАЗ 3302 П СПГ, (2002 р.в.), бежевий, об`єм двигуна - 2285, у сумі 6500 гривень;

визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) автомобіль ГАЗ 33021 СПГ (1996 р.в.), синій, об`єм двигуна - 2445, зареєстрований за ОСОБА_1 ;

визнати, в порядку поділу майна подружжя, за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на автомобіль ГАЗ 33021 СПГ (1996 р.в.), синій, об`єм двигуна - 2445;

стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію її частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя у розмірі 1/2 ринкової вартості автомобіля ГАЗ 33021 СПГ (1996 р.в.), синій, об`єм двигуна - 2445, у сумі 79 020 гривень;

визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) автомобіль ЗИЛ 138А, (1975 р.в.), синій, об`єм двигуна 6000, зареєстрований за ОСОБА_1 ;

визнати, в порядку поділу майна подружжя, за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на автомобіль ЗИЛ 138А, (1975 р.в.), синій, об`єм двигуна 6000;

стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію її частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя у розмірі 1/2 ринкової вартості автомобіля ЗИЛ 138А, (1975 р.в.), синій, об`єм двигуна 6000, у сумі 26 340 гривень;

Стягнути з Відповідача - ОСОБА_1 - на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в сумі 21 245 гривень, які складаються з витрат на сплату судового збору в розмірі 6 245 гривень і витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень.

2.Стислий виклад позовних вимог за зустрічним позовом.

19 вересня 2022 року адвокат Ворон А.І., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , звернувся із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 «про поділ спільного сумісного майна подружжя», заявив наступні позовні вимоги:

1)Визнати об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,: - транспортний засіб марки «Daewoo Nexia», 2007 р.в., об`єм двигуна 1498 см.куб;

2)Визнати, в порядку поділу майна подружжя, за ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на транспортний засіб марки «Daewoo Nexia», 2007 р.в., об`єм двигуна 1498 см.куб..

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошову компенсацію його частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя 1/2 ринкової вартості транспортного засобу марки «Daewoo Nexia», 2007 р.в., об`єм двигуна 1498 см.куб, у сумі 45700,00 гривень.

3)Судові витрати із сплати судового збору, витрат на правову допомогу покласти на відповідача ОСОБА_2 .

3.Позиція позивача за первісним позовом, та відповідача за зустрічним позовом.

06 червня 1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , було укладено шлюб,зареєстрований Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 135.

Від шлюбу у Позивача та Відповідача народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання шлюбу між Позивачем і Відповідачем рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 18 лютого 2021 року, діти залишилися мешкати з Позивачкою.

За час перебування у шлюбі Позивач та Відповідач за спільні кошти набули таке майно:

1.Домоволодіння АДРЕСА_1 , яке включає будинок загальною площею 62,0 кв.м., житловою площею 41,9кв.м., площа земельної ділянки 584 кв.м.. Право власності зареєстровано 02.06.2006 за Відповідачем на підставі договору купівлі-продажу ВСТ № 335471, реєстр №1006, 06.5.2006, посвідченим приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, Татарець Т.К.;

Вказані обставини підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (далі - Державний реєстр речових прав на нерухоме майно).

2. автомобіль LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), сірий, об`єм двигуна 5400, зареєстрований за Відповідачем;

3. автомобіль ГАЗ 3302 П СПГ, (2002 р.в.), бежевий, об`єм двигуна - 2285, зареєстрований за Відповідачем;

4. автомобіль ГАЗ 33021 СПГ (1996 р.в.), синій, об`єм двигуна - 2445, зареєстрований за Відповідачем;

5. автомобіль ЗИЛ 138А, (1975 р.в.), синій, об`єм двигуна 6000, зареєстрований за Відповідачем.

Обставини щодо права власності на транспортні засоби підтверджуються довідкою від 04.10.2021 № 31/4-223аз Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в

Дніпропетровській області, наданою на адвокатський запит.

18 лютого 2021 року рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська (справа 209/2814/20), шлюб між Позивачкою та Відповідачем було розірвано.

Після розірвання шлюбу між Позивачкою та Відповідачем не було досягнуто згоди щодо добровільного поділу майна, тому Позивачка вимушена звертатися до суду за захистом свого права.

Таким чином, виходячи з того, що вищезазначене нерухоме та рухоме майно, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 , яке включає будинок загальною площею 62,0 кв.м., житловою площею 41,9кв.м., площа земельної ділянки 584 кв.м.. а також автомобілі LINCOLN NAVIGATOR (1998 р.в.), ГАЗ 3302 П СПГ, (2002 р.в.), ГАЗ 33021 СПГ (1996 р.в.), ЗИЛ 138А, (1975 р.в.) було придбано в період зареєстрованого шлюбу між Позивачкою та Відповідачем, то це майно є спільною сумісною власністю подружжя, незважаючи на реєстрацію майна на ім`я Відповідача, а частки у праві спільної сумісної власності, відповідно ч. 1 ст. 70 СК України, є рівними, а тобто по 1/2 частині на кожного з подружжя (дружини та чоловіка).

Відтак, з урахуванням викладеного у мене наявні всі законні підстави просити суд здійснити поділ спільної сумісної власності подружжя та визнати за Позивачкою право власності на А частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке включає будинок загальною площею 62,0 кв.м., житловою площею 41,9кв.м., площа земельної ділянки 584 кв.м.. а також 1/2 автомобіля LINCOLN NAVIGATOR (1998 р.в.), 1/2 автомобіля ГАЗ 3302 П СПГ, (2002 р.в.), 1/2 автомобіля ГАЗ 33021 СПГ (1996 р.в.), 1/2 автомобіля ЗИЛ 138А, (1975 р.в.).

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тому, виходячи з викладеного, з урахуванням того, що титульним власником всього майна, яке за своєю правовою природою є спільною сумісною власністю подружжя, є Відповідач, з урахуванням перешкод з боку Відповідача, а саме ігнорування звернень Позивачки щодо мирного поділу майна, такий поділ може бути здійснений лише у судовому порядку.

Разом з тим, автомобіль LINCOLN NAVIGATOR (1998 р.в.) було відчужено Відповідачем без згоди Позивачки.

Автомобілі ГАЗ 3302 П СПГ, (2002 р.в.), ГАЗ 33021 СПГ (1996 р.в.), ЗИЛ 138А, (1975 р.в.) зареєстровані за Відповідачем, використовувались і використовуються ним у підприємницькій діяльності. Позивачка не має посвідчення водія, тому керувати транспортними засобами не може. Та, навіть якби Позивачка мала водійське посвідчення, то в силу того, що вона є жінкою, вона не має фізичної сили керувати важкими вантажними автомобілями без гідро посилювачів керма, гальм тощо. Користування такими транспортними засобами для Позивачки не є реальним.

Таким чином, враховуючи неподільність зазначених транспортних засобів та неможливість для Позивачки їх фізичного використання, необхідно просити про стягнення з Відповідача компенсації вартості вказаних транспортних засобів.

Визначення ціни позову.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (постанова ВС від 11 вересня 2019 року у справі № 756/12009/15);

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вартість домоволодіння АДРЕСА_1 , яке включає будинок загальною площею 62,0 кв.м., житловою площею 41,9кв.м., площа земельної ділянки 584 кв.м., складає 19 697 гривень.

Згідно з довідкою від 04.10.2021 № 31/4-223аз Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, вартість автомобіля LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), сірий, об`єм двигуна 5400, складає 264 032,64 гривень.

Згідно з тією ж довідкою, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, вартість автомобіля ГАЗ 3302 П СПГ, (2002 р.в.), бежевий, об`єм двигуна - 2285, складає 13000 гривень;

Вартість автомобіля ГАЗ 33021 СПГ (1996 р.в.), в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів не зазначено, проте виходячи з інформації в оголошеннях на сайтах з продажу авто-мототехніки, зокрема «AutoRia», вартість згаданого автомобіля складає 6000 доларів США, що в перерахунку на українську гривню на день подання цього позову складає 158 040 гривень.

Вартість автомобіля автомобіль ЗИЛ 138А, (1975 р.в.), в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів не зазначено, проте виходячи з інформації в оголошеннях на сайтах з продажу авто-мототехніки, зокрема «RST», вартість аналогічного автомобіля складає 2000 доларів США, що в перерахунку на українську гривню на день подання цього позову складає 52 680 гривень.

Підсумовуючи, вартість усього майна складає 624449,64 грн. (шістсот двадцять чотири тисячі чотириста сорок дев`ять гривень шістдесят чотири копійки).

Щодо позиції відповідача про зміну складової домоволодіння, а саме внесення змін, добудов, знесення, то такі дії порушують права ОСОБА_2 як співвласниці та перешкоджають у реалізації її прав власності.

На зустрічний позов ОСОБА_1 , з боку ОСОБА_2 подано відзив, за змістом якого, просила визнати об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повному обсязі задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності на транспортний засіб - автомобіль «Daewoo Nexia» 2007 р.в., об`єм двигуна 1498 куб.см.. В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю визнати за ОСОБА_2 право власності на

1/2 транспортного засобу - автомобіль «Daewoo Nexia» 2007 р.в., об`єм двигуна 1498 куб.см.; В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 транспортного засобу - автомобіль «Daewoo Nexia» 2007 р.в., об`єм двигуна 1498 куб.см.; Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля «Daewoo Nexia» 2007 р.в., об`єм двигуна 1498 куб.см., встановлену на день винесення рішення.

Така ж позиція щодо не визнання зустрічного позову, викладена і у запереченнях на відповідь на відзив, згідно до яких представником ОСОБА_2 , адвокатом Білим І.М, заявлено про не визнання позовних вимог ОСОБА_1 , та проханням у відмові в їх задоволенні.

4.Позиція відповідача за первісним позовом, та позивача за зустрічним позовом.

Згідно до позиції ОСОБА_1 , як відповідача за первісним позовом, то на позовну заяву ОСОБА_2 , 19.09.2022 року подано відзив (т. 1 а.с. 91-96), згідно до якого позовні вимоги визнані частково, а саме в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину:

автомобіль ГАЗ 3302 П СПГ, (2002 р.в.), автомобіль ГАЗ 33021 СПГ (1996 р.в.), автомобіль ЗИЛ 138А, (1975 р.в.),

а в іншій частині позовних вимог, відмовити.

Звертаючись із зустрічним позовом, позивач ОСОБА_1 зазначив, що Позивач ОСОБА_1 вважає за необхідне для захисту своїх цивільних прав заявити вимогу про поділ спільного сумісного майна подружжя - транспортного засобу марки «Daewoo Nexia», 2007 р.в., об`єм двигуна 1498 см.куб., враховуючи наступне.

Як зазначено Відповідачем ОСОБА_2 у своєму первісному позові, сторони дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.06.1998 року по 18.02.2021 року.

За час подружнього життя Позивач із Відповідачем придбали за спільні кошти:

- 23 липня 2016 року - транспортний засіб марки «Daewoo Nexia», 2007 р.в., об`єм двигуна 1498 см.куб., котрий було зареєстровано на Відповідача ОСОБА_2 , та який перебуває у її користуванні.

Вказане підтверджується відповіддю на адвокатський запит Регіонального сервісного центру МВС у Дніпропетровській області від 30.08.2022 р..

За висновком експерта - суб`єкта оціночної діяльності, станом на 12.09.2022 р. вартість зазначеного транспортного засобу складає 91400,00 гривень.

Враховуючи приписи ст.ст. 60, 61, 65, 70 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов`язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї. А тому як майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості і це є її процесуальним обов`язком.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, як Позивачу, так і Відповідачу належить право власності на 1/2 частину спірного майна - транспортного засобу марки «Daewoo Nexia», 2007 р.в., об`єм двигуна 1498 см.куб.

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

А тому враховуючи ст.ст. 68, 89 СК України, виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України).

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України).

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).

Заявляючи позовні вимоги про поділ спірного рухомого майна-транспортного засобу, Позивач виходить із того, що автомобіль є неподільною річчю, а тому просить Суд визнати право власності на автомобіль за Відповідачем, за якою він і зареєстрований, а на користь Позивача стягнути грошову компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності на цю річ.

Оскільки судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах із Відповідачем і вимагати від нього подальших дій для вичерпання конфлікту, Позивач вважає саме такий варіант розподілу найбільш ефективним та таким, що враховує всі майнові інтереси сторін та остаточно вирішить спір між подружжям по суті.

При цьому, Позивачем враховано, що спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 р. у справі № 522/1528/15-ц (п. 58)).

Вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду.

Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20, а тому має враховуватись судом при розгляді даної справи. Зокрема, Велика Палата по суті розгляду даної справи зробила такі висновки щодо застосування норм права:

«Приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті З ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні».

Отже, за Відповідачем ОСОБА_2 має бути визнано право власності на одну цілу частку транспортного засобу марки «Daewoo Nexia», 2007 р.в., об`єм двигуна 1498 см.куб., зі стягненням із Відповідача на користь Позивача компенсації його частки, розрахунок якої наступний: 91400,00 грн. х 1/2 = 45 700,00 грн.

Щодо позиції ОСОБА_2 за зустрічним позовом, то стороною позивача за зустрічним позовом зазначено, що наявність або відсутність у відповідача за зустрічним позовом посвідчень водія, не впливає на норми СК та ЦК України, і не може бути враховано судом, так як фактично транспортний засіб автомобіль «Daewoo Nexia», 2007 р.в., об`єм двигуна 1498 см.куб., перебуває у власності та володінні ОСОБА_2 , за якою він і зареєстрований. А тому ОСОБА_1 вважає необхідним залишити вказаний автомобіль у власності ОСОБА_2 , стягнув з неї на його користь заявлену грошову компенсацію, середньої ринкової вартості автомобіля.

Також ОСОБА_1 не заперечував щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_2 вартості 1/2 частки отриманих ним грошових коштів від продажу автомобіля LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), як ціни 264032,64 гривні (т. 1 а.с. 166-174), як суми 132016,32 гривні.

5.Заяви, клопотання, процесуальні питання.

У листопаді 2021 року через канцелярію Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області адвокат Білий І.М., який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , звернувся із позовом до ОСОБА_1 «про визнання права спільної сумісної власності та виділення частки у праві спільної сумісної власності подружжя».

Згідно до змісту позовних вимог позивач просить:

1.Визнати за нею - ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - право власності:

- на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке включає будинок загальною площею 62,0 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м., площа земельної ділянки 584 кв.м.;

- на 1/2 частину автомобіля LINCOLNNAVIGATOR, (1998 р.в.), сірий, об`єм двигуна 5400, зареєстрованого за ОСОБА_1 ;

- на 1/2 частину автомобіля ГАЗ 3302 П СПГ, (2002 р.в.), бежевий, об`єм двигуна 2285, зареєстрованого за ОСОБА_1 ;

- на 1/2 частину автомобіля ГАЗ 33021 СПГ, (1996р.в.), синій, об`єм двигуна 2445, зареєстрованого за ОСОБА_1 ;

- на 1/2 частину автомобіля ЗИЛ138А, (1975р.в.), синій, об`єм двигуна 6000, зареєстрованого за ОСОБА_1 .

2.Стягнути з Відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в сумі 21 245 гривень, які складаються з витрат на сплату судового збору в розмірі 6 245 гривень і витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 гривень.

22 листопада 2021 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито справу в порядку загального позовного провадження (а.с. 34-35).

25 листопада 2021 року через канцелярію Заводського районного суду міста Дніпродзержинська адвокат Білий І.М., подав заяву про забезпечення доказів (а.с. 39-41).

Ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 листопада 2021 року заяву адвоката Білого І.М. задоволено повністю (а.с. 47-48).

22 листопада 2021 року через канцелярію Заводського районного суду міста Дніпродзержинська адвокат Білий І.М.,який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , подав клопотання про витребування доказів (а.с. 50-52).

Ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 листопада 2021 року клопотання адвоката Білого І.М. задоволено частково (а.с. 57-58).

19 вересня 2022 року адвокат Ворон А.І., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , через канцелярію Заводського районного суду міста Дніпродзержинська надав відзив на позовну заяву (а.с. 91-96).

19 вересня 2022 року адвокат Ворон А.І., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , звернувся із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 «про поділ спільного сумісного майна подружжя» (а.с. 114-118).

22 вересня 2022 року адвокат Білий І.М.,який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , через канцелярію суду зареєстрував відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 126-132).

22 вересня 2022 року адвокат Білий І.М. зареєстрував заяву про забезпечення позову (а.с. 136-138).

26 вересня 2022 року Ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області заяву адвоката Білого І.М. залишено без задоволення (а.с. 147).

28 вересня 2022 року адвокат Білий І.М. через канцелярію суду подав клопотання про витребування доказів (а.с. 156-157).

Ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 вересня 2022 року клопотання адвоката Білого І.М. задоволено частково (а.с. 161-162).

17 жовтня 2022 року адвокат Ворон А.І.., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , на електронну пошту Заводського районного суду міста Дніпродзержинська надіслав заяву на виконання ухвали від 25.11.2021 року, зазначає, що копії документів, що підтверджують право власності на домоволодіння були надані разом з відзивом на позовну заяву (а.с. 165).

19 жовтня 2022 року на виконання ухвали від 30 вересня 2022 року ТСЦ МВС № 1249 зареєстровано витребувані докази (а.с. 171-178).

01 листопада 2022 року отримано відповідь від Департаменту муніципальних послуг та регуляторної політики Кам`янської міської ради на ухвали від 26 вересня 2022 року та 25 листопада 2021 року (а.с. 181).

22 листопада 2022 року адвокат Білий І.М.,який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , через канцелярію суду зареєстрував клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи (а.с. 185-186).

Ухвалою суду від 22 листопада 2022 року об`єднано в одне провадження зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про поділ спільного сумісного майна подружжя» за № 208/4577/22, провадження № 2/208/1720/22 з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про визнання права спільної сумісної власності та виділення частки у праві спільної сумісної власності подружжя» за № 208/9667/21, провадження № 2 /208/208/22 (а.с. 187-190).

07 грудня 2022 року адвокат Білий І.М. через канцелярію суду зареєстрував відзив на зустрічну позовну заяву (а.с. 208-210).

13 грудня 2022 року адвокат Білий І.М. через систему «Електронний суд» подав клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи (а.с. 221-224).

20 грудня 2022 року адвокат Білий І.М. на електронну пошту Заводського районного суду міста Дніпродзержинська подав клопотання про призначення судової авто-товарознавчої експертизи (а.с. 225).

20 грудня 2022 року адвокат Білий І.М. через електронну пошту суду подав клопотання про витребування доказів (а.с. 226-228).

23 грудня 2022 року адвокат Ворон А.І., який діє в інтересах відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , зареєстрував через канцелярію суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву про поділ спільного майна подружжя (а.с. 231-234).

23 грудня 2022 року адвокат Ворон А.І. зареєстрував клопотання про витребування доказів (а.с. 236-237).

Ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 грудня 2022 року клопотання адвоката Білого І.М. про витребування доказів задоволено повністю (а.с. 238-239).

Ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 грудня 2022 року у клопотанні адвоката Білого І.М. про призначення та проведення судової оціночно-будівельної експертизи відмовлено (а.с. 240-241).

29 грудня 2022 року адвокат Білий І.М. зареєстрував через канцелярію Заводського районного суду міста Дніпродзержинська заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву (а.с. 249-251).

30 січня 2023 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області закрито підготовче провадження у справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про визнання права спільної сумісної власності та виділення частки у праві спільної сумісної власності подружжя», та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про поділ спільного сумісного майна подружжя», призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 13 лютого 2023 року об 16.00 годині, із встановленням загального порядку дослідження доказів під час судового розгляду.

13 люте 2023 року, адвокат Білий І.М. заявив про відновлення підготовчого провадження, шляхом повернення зі стадії судового розгляду в стадію підготовчого провадження, та прийняття поданої в судовому засіданні 13 лютого 2023 року заяви про зміну предмету первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про визнання права спільної сумісної власності та виділення частки у праві спільної сумісної власності подружжя».

13 лютого 2023 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у задоволенні клопотання адвоката Білого Івана Миколайовича, як представника позивача, за первісним позовом, про відновлення підготовчого провадження, шляхом повернення зі стадії судового розгляду в стадію підготовчого провадження, відмовлено, а також клопотання адвоката Білого Івана Миколайовича, як представника позивача, за первісним позовом, про прийняття поданої ним в судовому засіданні 13 лютого 2023 року заяви про зміну предмету первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про визнання права спільної сумісної власності та виділення частки у праві спільної сумісної власності подружжя», - залишено без розгляду.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду ві. 13.02.2023 року з боку ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на ухвалу, за наслідком розгляду якої Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.04.2023 року апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково. Ухвала Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 лютого 2023 року скасована, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

19 червня 2023 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області задоволено клопотання адвоката Білого Івана Миколайовича, прийняти заяву подану 13 лютого 2023 року про зміну предмету первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про визнання права спільної сумісної власності та виділення частки у праві спільної сумісної власності подружжя».

Станом на 17 липня 2023 року стороною відповідача за первісним позовом, подано відзив на позов зі зміною предмету первісного позову.

27 липня 2023 року ОСОБА_2 , будучи представлена адвокатом Білим І,М, подано відповідь на відзив на позовну заяву зі зміненим предметом позову.

Представником позивача за первісним позовом, адвокатом Білий І.М. станом на 24.07.2023 рік подано клопотання про призначення та проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 липня 2023 року прийнято відмову представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 , адвоката Білого І.М. в частині відмови від підтримання клопотання «про призначення та проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи», щодо визначення середньої ринкової вартості автомобіля LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), сірий, об`єм двигуна 5400. В іншій частині, клопотання представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 , адвоката Білого І.М. «про призначення та проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи», - задоволено частково. Призначено в межах цивільної справи № 208/9667/21 судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручити Дніпропетровському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС (розташованого за адресою: (49000, м. Дніпро, Будівельний тупик, будівля № 1).

07 вересня 2023 року від судового експерта Бондаренка Г.П. надійшло клопотання про надання додаткових об`єктів для експертного дослідження та проведення оплати експертного дослідження.

18 вересня 2023 року адвокатом Білим І.М., через систему «Електронний суд» подано клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів проведення оплати за експертне дослідження.

18 вересня 2023 року також з боку сторони позивача за первісним позовом надані додаткові матеріали для експертного дослідження.

29 вересня 2023 року судовим експертом Бондаренко Г.П. складено повідомлення про неможливість проведення судової експертизи № СЕ -19/104-23/26846-АВ.

15 листопада 2023 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області поновлено провадження у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про визнання права спільної сумісної власності та виділення частки у праві спільної сумісної власності подружжя», та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про поділ спільного сумісного майна подружжя», та призначено судове засідання, в межах підготовчого провадження.

Станом на 04 квітня 2024 року, як представник позивача за первісним позовом, він же представник відповідач за зустрічним позовом адвокат Білий І.М., так і відповідач за первісним позовом, він же позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , та представник відповідача за первісним позовом, він же представник позивача за зустрічним позовом адвоката Ворон А.І., підтримали позицію щодо актуальності спору, не досягнення між сторонами мирової угоди, заявив про закриття підготовчого провадження по цивільній справі, зібрання сторонами всіх доказів та відсутності у них додаткових клопотань.

04 квітня 2024 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області закрито підготовче провадження у справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про визнання права спільної сумісної власності та виділення частки у праві спільної сумісної власності подружжя», та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про поділ спільного сумісного майна подружжя», призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

6.Фактичні обставини встановлені судом.

06.06.1998 року між ОСОБА_1 , та ОСОБА_5 , було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 135, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 9).

Від шлюбу, сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають дітей:

-ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про державну реєстрацію народження № 462 від 15.12.1999 року, проведений відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 (т. 1 а.с. 10);

-ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про державну реєстрацію народження № 633 від 20.11.2003 року, проведений відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 (т. 1 а.с. 11).

22.03.2021 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06 червня 1998 року Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 135 - розірвано за Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.02.2021 року (справа № 209/2814/20, № провадження 2/208/2162/20), яке набрало законної сили 22.03.2021 року.

Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та спільне проживання з травня 2020 року, що відображено в судовому рішенні, згідно до спільної позиції сторін, у справі № 209/2814/20, № провадження 2/208/2162/20), копія судового рішення як витяг з ЄДРСР (т. 1 а.с. 12-16).

Під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме в період з 06.06.1998 року по 22.03.2021 рік, було набуте нерухоме та рухоме майно, а саме:

?Об`єкт нерухомого майна:

будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 62,0 кв.м, житловою площею 41,9 кв.м, розміщений на земельній ділянці 584,00 кв.м, вартість на час набуття права власності 19697 гривень.

Право власності на який набуто та зареєстроване за ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу укладеного 06.05.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1006, серії ВСТ № 335471, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Татарець Т.К., номер запис № 22918, в книзі № 191.

Зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.06.2006 року, реєстраційний номер майна 14608700, що підтверджено інформаційною довідкою № 275808704 від 21.09.2021 року (т. 1 а.с. 17, 42).

Що також підтверджено копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.05.2006 року (т. 1 а.с. 101), витягом з Державного реєстру правочинів на 06.05.2006 року (т. 1 а.с. 102), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно станом на 02.06.2006 року (т. 1 а.с. 103), а також технічним паспортом на 30.04.2006 року на ім`я ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 104-106).

Щодо складу придбаного житлового будинку, то згідно до п. 3 Договору купівлі-продажу житлового будинку (т. 1 а.с. 101), житловий будинок АДРЕСА_1 , станом на 03.05.2006 рік згідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за № 10510119, реєстраційний № 14608700, виданого Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації, будівлі та споруди житлового будинку складають:

(А-1) житловий будинок, матеріали шлакоблок, житлова площа: 41,9 кв.м, загальна площа 62,0 кв.м; (Б-1) літня кухня шлакоблок, (В-1) сарай дощаті; (Д-1) вбиральня дощаті, 1-2 огорожі; І тротуар. Площа земельною ділянки: 584 кв.м, що є нормою. Інвентаризаційна вартість нерухомого майна становить 19697 гривень. Примітка: будівля (Є-1) знесена.

Згідно до п. 4 Договору (т. 1 а.с. 101), продаж цей за домовленістю сторін вчиняється за 30840 гривень, які покупець сплатив продавцям до підписання цього договору.

Зазначене також відображено за технічним паспортом на 30.04.2006 року на ім`я ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 104-106).

Станом на 31.08.2022 рік, за замовленням ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_6 проведено технічну інвентаризацію об`єкту нерухомого майна, будинок АДРЕСА_1 , за висновком № 23 від 31.08.2022 року зазначено, що згідно даних технічної інвентаризації об`єкту нерухомого майна по житловому будинку, відсутня дозвільна документація на:

Прибудову а2-1, загальною площею 14,3 кв.м; прибудову а3-1, загальною площею 4,3 кв.м, гараж Є-1, господарчий блок Ж-1, які були побудовані з травня по серпень 2021 року, зі слів власника та відповідно до норм Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженого наказом Держбуду України від 24.05.2001 року № 127 та зареєстровано в Мінюсті України 10.07.2001 за № 582/5773 та Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», затвердженого постановою КМУ від 07.06.2017 року № 406, відносяться до категорії самочинного будівництва та підлягають прийняттю в експлуатацію.

Літня кухня Б-1, сарай В-1, вбиральня Д-1 знесені (т. 1 а.с. 107).

Зазначене підтверджено копією технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 складений станом на 17.08.2022 року (т. 1 а.с. 108-110).

?Об`єкти рухомого майна:

-автомобіль «Daewoo Nexia», 2007 року випуску, об`єм двигуна 1498 см.куб, VIN НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , який 23.07.2016 року зареєстрований за ОСОБА_2 , на підставі купівлі за актом огляду № 4598 від 23.07.2016 року та договору купівлі-продажу № 3037/1244/2016 року від 23.07.2016 року у ТСЦ 1244, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , що підтверджено скріншотом витягу з програми «Дія» (т. 3 а.с. 222-226).

Згідно довідки правобережної товарної біржі станом на 12.09.2022 рік середня ринкова вартість автомобіля «Daewoo Nexia», 2007 року випуску, об`єм двигуна 1498 см.куб, становить 91400,00 гривень, що підтверджено довідкою (т. 1 а.с. 122);

-автомобіль LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), сірий, об`єм двигуна 5400, який 29.04.2017 року зареєстрований за ОСОБА_1 , на підставі перереєстрації за договором укладеним в ТСЦ (Центр 1242). Згідно ЄДР ТЗ вартість ТЗ 264032,64 гривні;

-автомобіль ГАЗ 3302 П СПГ, (2002 р.в.), бежевий, об`єм двигуна 2285, який 26.04.2013 року зареєстрований за ОСОБА_1 , на підставі перереєстрації при заміні свідоцтва про реєстрацію (1205 Дніпродзержинське ВРЕР. Згідно ЄДР ТЗ вартість ТЗ 13000,00 гривень;

-автомобіль ГАЗ 33021 СПГ (1996 р.в.), синій, об`єм двигуна 2445, який 27.03.2009 року зареєстрований за ОСОБА_1 , на підставі реєстрації ТЗ придбаного на аукціоні товарної біржі (ТСЦ МВС № 1244) в ЄДР ТЗ вартість ТЗ не зазначена;

-автомобіль ЗИЛ 138А, (1975 р.в.), синій, об`єм двигуна 6000, який 14.06.2005 року зареєстрований за ОСОБА_1 , на підставі реєстрації ТЗ придбаного на аукціоні товарної біржі ТСЦ МВС № 1244. В ЄДР ТЗ вартість ТЗ не зазначена;

що підтверджено відповіддю на адвокатський запит адвоката Білого І.М. Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) від 04.10.2021 року № 31/4-223аз (т. 1 а.с.18-19, 43), та відповіддю на адвокатський запит адвоката Ворона А.І., Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) від 30.08.2022 року № 31/4-107аз (т. 1 а.с. 111).

Також, згідно до відповіді на адвокатський запит адвоката Ворона А.І., Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) від 30.08.2022 року № 31/4-107аз (т. 1 а.с. 111), надано відповідь за якою

-автомобіль LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), сірий, об`єм двигуна 5400, який 29.04.2017 року зареєстрований за ОСОБА_1 , на підставі доручення серії НРМ № 662086 від 10.11.2021 року та договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ № 1249/2021/2913344 від 11.11.2021 року, перереєстрований на нового власника.

Зазначене знайшло своє підтвердження в порядку витребування доказів, з отриманої копії Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 1249/2021/2913344 від 11.11.2021 року, та матеріалів перереєстрації транспортного засобу автомобіль LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), згідно до яких за п 3.1. Договору визначено що за домовленістю Сторін ціна транспортного засобу складає 264032,64 гривні (т. 1 а.с. 166-174).

Крім іншого, сторони заявили що їм невідомо де на теперішній час знаходяться транспортні засоби, як автомобіль ГАЗ 3302 П СПГ, (2002 р.в.), бежевий, об`єм двигуна 2285, який 26.04.2013 року зареєстрований за ОСОБА_1 , на підставі перереєстрації при заміні свідоцтва про реєстрацію (1205 Дніпродзержинське ВРЕР. Згідно ЄДР ТЗ вартість ТЗ 13000,00 гривень; автомобіль ГАЗ 33021 СПГ (1996 р.в.), синій, об`єм двигуна 2445, який 27.03.2009 року зареєстрований за ОСОБА_1 , на підставі реєстрації ТЗ придбаного на аукціоні товарної біржі (ТСЦ МВС № 1244) в ЄДР ТЗ вартість ТЗ не зазначена; автомобіль ЗИЛ 138А, (1975 р.в.), синій, об`єм двигуна 6000, який 14.06.2005 року зареєстрований за ОСОБА_1 , на підставі реєстрації ТЗ придбаного на аукціоні товарної біржі ТСЦ МВС № 1244. В ЄДР ТЗ вартість ТЗ не зазначена.

Зазначена обставина також стала причиною подання експертом повідомлення про неможливість проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи даних транспортних засобів ( т. 3 а.с. 227-231).

Щодо середньої ринкової вартості транспортних засобів:

-автомобіль LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), який відчужено ОСОБА_1 за Договором купівлі-продажу, (т. 1 а.с. 166-174) та вартість якого на час продажу згідно до п 3.1. Договору визначено у сумі 264032,64 гривні;

-автомобіля «Daewoo Nexia», 2007 року випуску, об`єм двигуна 1498 см.куб, який 23.07.2016 року зареєстрований за ОСОБА_2 , на підставі купівлі за актом огляду № 4598 від 23.07.2016 року та договору купівлі-продажу № 3037/1244/2016 року від 23.07.2016 року, та вартість якого визначено на підставі довідки правобережної товарної біржі станом на 12.09.2022 рік, як середня ринкова вартість автомобіля «Daewoo Nexia», 2007 року випуску, об`єм двигуна 1498 см.куб, в сумі 91400,00 гривень, (т. 1 а.с. 122);

то в ході судового розгляду між сторонами досягнуто прийняття зазначеної вартості як середньо-ринкової, у визначених розмірах.

7.Норми права.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободи від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція) проголошено принцип справедливого розгляду справи, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтю 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів, одним з яких, зокрема, є визнання права (пункт 1).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Як проголошено у статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Захист права власності гарантовано Першим протоколом до Конвенції, відповідно до статті 1 якого передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення частини першої цієї статті дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а частина друга цієї статті визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом уведення в дію «законів». Більше того, верховенство права як один з фундаментальних принципів демократичного суспільства є наскрізним принципом усіх статей Конвенції (див. рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах: від 20 травня 2010 року «Україна-Тюмень» проти України» (заява № 22603/02); від 25 червня 1996 «Амюр проти Франції» (Amuur v. France); «Колишній Король Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece), № 25701/94, § 79, ECHR 2000-XII; «Малама проти Греції» (Malama v. Greece), № 43622/98, § 43, ECHR 2001-II).

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У статті 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності. За частинами першою та другою цієї статті ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За вимогами частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (стаття 190 цього Кодексу).

До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України).

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (аналогічні положення містить і норма частини третьої статті 368 ЦК України).

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

За частиною першою статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними (частина перша статті 70 СК України).

У частині другій статті 372 ЦК України вказано, що в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Набуття права власності на об`єкти незавершеного будівництва визначено у статті 331 ЦК України. За змістом частини другої цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

ЦК України у частині першій статті 376 ЦК України визначає поняття самочинного будівництва. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (частина друга зазначеної статті).

Інструкція щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18 червня 2007 року № 55, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 липня 2007 року за № 774/14041, визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна, крім земельних ділянок, та застосовується суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна.

Згідно з пунктом 2.3 зазначеної Інструкції не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію.

Визнаючи при цьому право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України).

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).

8.Висновки та мотиви судового рішення.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу майна придбаного під час шлюбу, як спільного сумісного майна подружжя, яким є як нерухоме так і рухоме майно, а тому заявлений спір підлягає врегулюванню із застосуванням Конституції України, ЦК України, СК України.

Судом встановлено, що під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме в період з 06.06.1998 року по 22.03.2021 рік, було придбане нерухоме майно, а саме будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 62,0 кв.м, житловою площею 41,9 кв.м, розміщений на земельній ділянці 584,00 кв.м, вартість на час набуття права власності 19697 гривень, право власності на який було зареєстроване за ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу укладеного 06.05.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1006, серії ВСТ № 335471, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Татарець Т.К., номер запис № 22918, в книзі № 191, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.06.2006 року, реєстраційний номер майна 14608700, що підтверджено інформаційною довідкою № 275808704 від 21.09.2021 року (т. 1 а.с. 17, 42, 101-102).

До складу придбаного житлового будинку, згідно до п. 3 Договору купівлі-продажу житлового будинку (т. 1 а.с. 101), житловий будинок АДРЕСА_1 , станом на 03.05.2006 рік згідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за № 10510119, реєстраційний № 14608700, виданого Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації, будівлі та споруди житлового будинку складають:

(А-1) житловий будинок, матеріали шлакоблок, житлова площа: 41,9 кв.м, загальна площа 62,0 кв.м; (Б-1) літня кухня шлакоблок, (В-1) сарай дощаті; (Д-1) вбиральня дощаті, 1-2 огорожі; І тротуар. Площа земельною ділянки: 584 кв.м, що є нормою. Інвентаризаційна вартість нерухомого майна становить 19697 гривень. Примітка: будівля (Є-1) знесена, що також відображено за технічним паспортом на 30.04.2006 року на ім`я ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 104-106).

22.03.2021 року шлюб між сторонами розірвано, за рішенням суду яке набрало законної сили.

І вже після припинення шлюбних відносин між сторонами, згідно до пояснень ОСОБА_1 , ним було проведено будівельні та ремонтні роботи будинку, внаслідок чого станом на 31.08.2022 рік, за замовленням ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_6 проведено технічну інвентаризацію об`єкту нерухомого майна, будинок АДРЕСА_1 , за висновком № 23 від 31.08.2022 року зазначено, що згідно даних технічної інвентаризації об`єкту нерухомого майна по житловому будинку, відсутня дозвільна документація на:

Прибудову а2-1, загальною площею 14,3 кв.м; прибудову а3-1, загальною площею 4,3 кв.м, гараж Є-1, господарчий блок Ж-1, які були побудовані з травня по серпень 2021 року, зі слів власника та відповідно до норм Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженого наказом Держбуду України від 24.05.2001 року № 127 та зареєстровано в Мінюсті України 10.07.2001 за № 582/5773 та Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», затвердженого постановою КМУ від 07.06.2017 року № 406, відносяться до категорії самочинного будівництва та підлягають прийняттю в експлуатацію.

Літня кухня Б-1, сарай В-1, вбиральня Д-1 знесені (т. 1 а.с. 107).

Зазначене підтверджено копією технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 складений станом на 17.08.2022 року (т. 1 а.с. 108-110).

Виходячи з наведеного, судом під час судового розгляду встановлено, що будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 62,0 кв.м, житловою площею 41,9 кв.м, розміщений на земельній ділянці 584,00 кв.м, вартість на час набуття права власності 19697 гривень, право власності на який набуто та зареєстроване за ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу укладеного 06.05.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1006, серії ВСТ № 335471, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Татарець Т.К., номер запис № 22918, в книзі № 191, та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.06.2006 року, реєстраційний номер майна 14608700, що підтверджено інформаційною довідкою № 275808704 від 21.09.2021 року (т. 1 а.с. 17, 42), є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки яких у праві спільної сумісної власності є рівними, в розумінні ст.ст. 60, 63 СК України, за своїми характеристиками та складовими, який він мав в період шлюбу, а саме в період по 22.03.2021 року.

Проте, не час звернення із позовом, а саме 22.11.2021 року, позивачем за первісним позовом ОСОБА_2 , не конкретизовано, які складові має такий об`єкт як об`єкт права спільної сумісної власності, на час припинення шлюбу, тощо.

Також не зазначено, на якій правовій основі зазначений будинок, розміщений на земельній ділянці площею 584,00 кв.м, а саме яка знаходиться у праві власності чи користуванні, як що так то у якої особи, та на якій підставі.

Також, ОСОБА_2 , будучи представлена адвокатом, обираючи спосіб захисту своїх прав та інтересів, вільно розпоряджаючись та здійснюючи своїх права як позивач, визначила обсяг позовних вимог, виклав їх у останній редакції як «…Визнати за Позивачкою - ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - право власності: на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 …».

Згідно зі статтю 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів, одним з яких, зокрема, є визнання права (пункт 1).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Тобто саме позивач звертаючись із позовом обирає як спосіб захисту своїх прав та свобод, так і предмет спору, його складові, та обсяг позовних вимог діючи на захист своїх прав, інтересів, в передбачений спосіб.

Так, до речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України).

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (аналогічні положення містить і норма частини третьої статті 368 ЦК України).

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Проте, в частині позовних вимог що стосується об`єкту нерухомого майна, викладених в останній редакції позову, а саме станом на 10.07.2023 рік (т. 3 а.с. 118-123), позивачем заявлено про визнання за нею, права власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , хоча станом на 06.05.2006 року, на підставі договору купівлі-продажу укладеного 06.05.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1006, серії ВСТ № 335471, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Татарець Т.К., номер запис № 22918, в книзі № 191, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.06.2006 року, реєстраційний номер майна 14608700, що підтверджено інформаційною довідкою № 275808704 від 21.09.2021 року (т. 1 а.с. 17, 42), було зареєстроване право приватної власності вцілому на об`єкт нерухомого майна як будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 62,0 кв.м, житловою площею 41,9 кв.м, розміщений на земельній ділянці 584,00 кв.м, вартість на час набуття права власності 19697 гривень (а.с. 102-106).

Тобто, станом на 06.05.2006 рік, ОСОБА_1 на підставі зазначеного Договору купівлі-продажу придбано у право власності будинок, а не домоволодіння.

Крім того, для визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину будинку, необхідним визнання такого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначив розмір часток кожного з співвласників, складових такого майна, та прийняття рішення про його поділ, із припиненням права спільної часткової власності, та перехід до часткової власності, в порядку визначеному ст.ст. 69,70 СК України.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Водночас частиною другою статті 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 цього Кодексу, частини третьої статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.

Самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року № 6-130цс13, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-286цс15).

У пункті 45 постанови від 23 червня 2020 року у справі 680/214/16-ц Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 зазначила, що особа не набуває права власності на об`єкт самочинного будівництва (пункт 148).

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту (будівельного паспорта); або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Частиною другою статті 36 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено заборону на виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Також заборонена експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію (частина восьма статті 39 цього Закону.

Отже, відсутність дозволу на будівництво (повідомлення про початок виконання будівельних робіт), проекту чи будівельного паспорта (схеми намірів забудови) або порушення умов, передбачених у цих документах, зумовлює визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

Слід зазначити, що в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу (повідомлення про початок виконання будівельних робіт), розробленої та затвердженої в установленому порядку проєктної документації (будівельного паспорта), оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Непідлягають поділу (виділу)об`єкти нерухомого майна, до складу якихвходять самочиннозбудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Схожі висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 361/4685/17 (провадження № 61-44133св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження № 61-43540св18), від 03 червня 2020 року у справі № 722/1882/16-ц (провадження № 61-39287св18), від 16 березня 2021 року у справі № 562/542/19 (провадження № 61-14468св20), від 15 листопада 2021 року у справі № 279/790/18 (провадження № 61-5368св20), від 17 листопада 2021 року у справі № 182/4522/19 (провадження № 61-19065св20), від 16 лютого 2022 року у справі № 495/6053/19 (провадження № 61-1694св21).

Виходячи з перелічених вище висновків Верховного Суду України та Верховного Суду не є об`єктом права власності новостворений об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу (повідомлення про початок виконання будівельних робіт), розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, будівельного паспорта (схеми намірів забудови), оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Такий об`єкт не підлягає поділу.

Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію.

Визнаючи при цьому право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання.

Аналогічні висновки зробив Верховний Суд України у постановах від 18 листопада 2015 року справі № 6-388цс15, від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15 та від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2710цс15, тому підстав для відступу від таких висновків немає.

Крім того, позивач за первісним позовом, ОСОБА_2 також не обмежена у праві стягнення за позовом одного із подружжя з іншого із подружжя відповідної грошової компенсації за таку частку, яку суд у разі обрання позивачем такого способу захисту своїх прав, може визначить кожному з подружжя як ідеальні частки у цьому майні, проте саме позивач обирає спосіб та підстави для звернення за захистом своїх майнових прав, у спосіб та порядок визначений ЦПК України.

При цьому суд, обмежений у праві виходу за межі заявлених позовних вимог, хоча і фактично встановив обставини, які підтверджують набуття об`єкту нерухомого майна, як житлового будинку, сторонами за договором 2006 року, як об`єкту права спільної сумісної власності подружжя.Крім того, ні стороною позивача, ні стороною відповідача не надано доказів ані щодо складової зазначеного будинку на час припинення шлюбних відносин, ані доказів на підтвердження вартості такого об`єкту нерухомого майна, його технічних характеристик, та варіантів поділу, у разі припинення спільної сумісної власності подружжя на нього.

Оскільки спірний об`єкт нерухомого майна придбано за час шлюбу між сторонами, проте такий будинок зазнав змін, за своїми характеристиками та складовими, але жодних належних і допустимих доказів сторонами не надано за якими можливо було б встановити такі складові та характеристики будинку, як об`єкту права спільної сумісної власності, і таких вимог позивачем не заявляється, а тому суд діючи в межах заявлених позовних вимог, та на підставі наданих і зібраних доказів сторонами по справі, вважає що в зазначеній частині позовних вимог, як «…Визнати за Позивачкою - ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - право власності: на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 ;…», не узгоджується із приписами ст.ст. 60, 63, 68, 69, 70 СК України, ст.ст. 328, 329, 371, 376 ЦК України, і задоволенню не підлягають.

Щодо рухомого майна набутого подружжям ОСОБА_7 за час їх шлюбних відносин, а саме в період з 06.06.1998 року по 22.03.2021 рік, то як встановлено в ході судового розгляду, сторонами було придбане нерухоме майно, а саме:

-автомобіль «Daewoo Nexia», 2007 року випуску, об`єм двигуна 1498 см.куб, VIN НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , який 23.07.2016 року зареєстрований за ОСОБА_2 , на підставі купівлі за актом огляду № 4598 від 23.07.2016 року та договору купівлі-продажу № 3037/1244/2016 року від 23.07.2016 року у ТСЦ 1244, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , що підтверджено скріншотом витягу з програми «Дія» (т. 3 а.с. 222-226).

Згідно довідки правобережної товарної біржі станом на 12.09.2022 рік середня ринкова вартість автомобіля «Daewoo Nexia», 2007 року випуску, об`єм двигуна 1498 см.куб, становить 91400,00 гривень, що підтверджено довідкою (т. 1 а.с. 122);

-автомобіль LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), сірий, об`єм двигуна 5400, який 29.04.2017 року зареєстрований за ОСОБА_1 , на підставі перереєстрації за договором укладеним в ТСЦ (Центр 1242). Згідно ЄДР ТЗ вартість ТЗ 264032,64 гривні;

-автомобіль ГАЗ 3302 П СПГ, (2002 р.в.), бежевий, об`єм двигуна 2285, який 26.04.2013 року зареєстрований за ОСОБА_1 , на підставі перереєстрації при заміні свідоцтва про реєстрацію (1205 Дніпродзержинське ВРЕР. Згідно ЄДР ТЗ вартість ТЗ 13000,00 гривень;

-автомобіль ГАЗ 33021 СПГ (1996 р.в.), синій, об`єм двигуна 2445, який 27.03.2009 року зареєстрований за ОСОБА_1 , на підставі реєстрації ТЗ придбаного на аукціоні товарної біржі (ТСЦ МВС № 1244) в ЄДР ТЗ вартість ТЗ не зазначена;

-автомобіль ЗИЛ 138А, (1975 р.в.), синій, об`єм двигуна 6000, який 14.06.2005 року зареєстрований за ОСОБА_1 , на підставі реєстрації ТЗ придбаного на аукціоні товарної біржі ТСЦ МВС № 1244. В ЄДР ТЗ вартість ТЗ не зазначена;

що підтверджено відповіддю на адвокатський запит адвоката Білого І.М. Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) від 04.10.2021 року № 31/4-223аз (т. 1 а.с.18-19, 43), та відповіддю на адвокатський запит адвоката Ворона А.І., Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) від 30.08.2022 року № 31/4-107аз (т. 1 а.с. 111).

Також, згідно до відповіді на адвокатський запит адвоката Ворона А.І., Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) від 30.08.2022 року № 31/4-107аз (т. 1 а.с. 111), надано відповідь за якою

-автомобіль LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), сірий, об`єм двигуна 5400, який 29.04.2017 року зареєстрований за ОСОБА_1 , на підставі доручення серії НРМ № 662086 від 10.11.2021 року та договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ № 1249/2021/2913344 від 11.11.2021 року, перереєстрований на нового власника.

Зазначене знайшло своє підтвердження в порядку витребування доказів, з отриманої копії Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 1249/2021/2913344 від 11.11.2021 року, та матеріалів перереєстрації транспортного засобу автомобіль LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), згідно до яких за п 3.1. Договору визначено що за домовленістю Сторін ціна транспортного засобу складає 264032,64 гривні (т. 1 а.с. 166-174).

Крім іншого, сторони заявили що їм невідомо де на теперішній час знаходяться транспортні засоби, як автомобіль ГАЗ 3302 П СПГ, (2002 р.в.), бежевий, об`єм двигуна 2285, який 26.04.2013 року зареєстрований за ОСОБА_1 , на підставі перереєстрації при заміні свідоцтва про реєстрацію (1205 Дніпродзержинське ВРЕР. Згідно ЄДР ТЗ вартість ТЗ 13000,00 гривень; автомобіль ГАЗ 33021 СПГ (1996 р.в.), синій, об`єм двигуна 2445, який 27.03.2009 року зареєстрований за ОСОБА_1 , на підставі реєстрації ТЗ придбаного на аукціоні товарної біржі (ТСЦ МВС № 1244) в ЄДР ТЗ вартість ТЗ не зазначена; автомобіль ЗИЛ 138А, (1975 р.в.), синій, об`єм двигуна 6000, який 14.06.2005 року зареєстрований за ОСОБА_1 , на підставі реєстрації ТЗ придбаного на аукціоні товарної біржі ТСЦ МВС № 1244. В ЄДР ТЗ вартість ТЗ не зазначена.

Зазначена обставина також стала причиною подання експертом повідомлення про неможливість проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи даних транспортних засобів ( т. 3 а.с. 227-231).

Щодо середньої ринкової вартості транспортних засобів:

-автомобіль LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), який відчужено ОСОБА_1 за Договором купівлі-продажу, (т. 1 а.с. 166-174) та вартість якого на час продажу згідно до п 3.1. Договору визначено у сумі 264032,64 гривні;

-автомобіля «Daewoo Nexia», 2007 року випуску, об`єм двигуна 1498 см.куб, який 23.07.2016 року зареєстрований за ОСОБА_2 , на підставі купівлі за актом огляду № 4598 від 23.07.2016 року та договору купівлі-продажу № 3037/1244/2016 року від 23.07.2016 року, та вартість якого визначено на підставі довідки правобережної товарної біржі станом на 12.09.2022 рік, як середня ринкова вартість автомобіля «Daewoo Nexia», 2007 року випуску, об`єм двигуна 1498 см.куб, в сумі 91400,00 гривень, (т. 1 а.с. 122);

то в ході судового розгляду між сторонами досягнуто прийняття зазначеної вартості як середньо-ринкової, у визначених розмірах.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України).

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).

Оскільки автомобіль «Daewoo Nexia», 2007 року випуску, об`єм двигуна 1498 см.куб, VIN НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , який 23.07.2016 року зареєстрований за ОСОБА_2 , на підставі купівлі за актом огляду № 4598 від 23.07.2016 року та договору купівлі-продажу № 3037/1244/2016 року від 23.07.2016 року у ТСЦ 1244, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , що підтверджено скріншотом витягу з програми «Дія» (т. 3 а.с. 222-226), вартість якого погоджена між сторонами у відповідності до розміру визначеного згідно довідки правобережної товарної біржі станом на 12.09.2022 рік середня ринкова вартість автомобіля «Daewoo Nexia», 2007 року випуску, об`єм двигуна 1498 см.куб, становить 91400,00 гривень, що підтверджено довідкою (т. 1 а.с. 122), - є неподільною річчю, то один з подружжя має право на залишення у своїй власності автомобілів в цілому, а іншій з подружжя має право на отримання за це грошової компенсації за належну йому частку у праві спільної сумісної власності на спірне рухоме майно, із припиненням права спільної сумісної власності, та закріпленням такого права власності на одному з подружжя.

Позивач за зустрічним позовом, ОСОБА_1 не претендує на те, щоби автомобіль «Daewoo Nexia» залишити собі, припинивши право відповідачки на частку у праві спільної сумісної власності з компенсацією йому за цю частку. Ві6 навпаки дав згоду на те, щоби отримати грошову компенсацію за його частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль від відповідачки.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 зауважує, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

Також, платоспроможність не має значення для вирішення спору, у якому про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ та отримання відповідної компенсації на свою користь просить позивач. У разі задоволення цього позову відповідач стає одноосібним власником речі. Тому його не можна вважати неплатоспроможним. Більше того, якщо для задоволення позову про стягнення коштів суд мав би враховувати платоспроможність відповідача на час розгляду справи, то стягнення у судовому порядку багатьох боргів було би неможливим саме з цієї причини. Факт відсутності у відповідача коштів для одномоментної виплати компенсації позивачеві сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у цього відповідача будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивача треба виплатити компенсацію, то під час виконавчого провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі на присуджену йому річ (стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Виручені від реалізації кошти спрямовуються на задоволення вимог стягувача, сплату виконавчого збору, відшкодування витрат виконавчого провадження тощо.

Велика Палата Верховного Суду вважає помилковим висновок апеляційного суду про те, що таке стягнення призведе до порушення права відповідача на мирне володіння його майном (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції), зокрема внаслідок нібито примусового набуття права власності на автомобіль і відсутності згоди на виплату компенсації позивачці. Відповідач є власником цієї речі як такої, яку він придбав разом із позивачкою у шлюбі, тобто у спільну сумісну власність. Тому не є примусовим набуттям права приватної власності стягнення з одного співвласника такого майна компенсації на користь іншого співвласника, який відмовляється від своєї частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ, щоби врегулювати конфлікт щодо користування та розпорядження нею. Більше того, суд не позбавляє відповідача його частки у праві на це спільне майно, а через рішення про стягнення з останнього відповідної компенсації збалансовує інтереси двох співвласників, які не дійшли згоди щодо долі неподільної речі.

Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (близькі за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц, від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від3 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 9 червня 2021 року у справі № 760/789/19).

Щодо позиції ОСОБА_2 , що вона не має посвідчення водія, а тому право власності на зазначений автомобіль необхідно зареєструвати за ОСОБА_1 , то суд виходить з того, що зазначене не впливає на права власності жодного із співвласників, а також не спростовує факт знаходження такого автомобіля у ОСОБА_2 , що встановлено в судовому засіданні, який зареєстрований за нею як за власницею.

А тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо автомобіля LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), який відчужено ОСОБА_1 за Договором купівлі-продажу від 11.11.2021 року (т. 1 а.с. 166-174) та вартість якого на час продажу згідно до п 3.1. Договору визначено у сумі 264032,64 гривні, тобто після розірвання шлюбу із ОСОБА_2 , а тому таке майно не є на час розгляду справи спільним сумісним майном подружжя, так як відчужене, проте інший із подружжя має право на половину вартості автомобіля, згідно до позиції сторін що дорівнює 132016,32 гривень, як суми що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ..

А тому в цій частині позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення компенсації за належну частку від продажу зазначеного рухомого майна, отриманого ОСОБА_1 ..

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 Верховний Суд, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін спірних правовідносин відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-2811цс15, щодо застосування приписів частин четвертої та п`ятоїстатті 71 СК Українипро обов`язковість надання одним із подружжя згоди на отримання компенсації вартості частки у праві спільної сумісної власності на майно, та обов`язковість внесення іншим із подружжя на депозитний рахунок суду відповідної суми у справах, у яких позивач заявляє про стягнення з відповідача компенсації за належну позивачеві у праві спільної сумісної власності частку. Сформульовано нову правову позицію, за обставинами тієї справи, коли один із подружжя, який подав позов про поділ спільного майна, погодився на присудження на його користь грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на нерухомість, тоді як інший із подружжя (відповідач) на сплату компенсації не погодився, і гроші на депозитний рахунок суду не вніс. Верховний Суд України вказав, що визначений у ч. 4 ст. 71СК України принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбаченихстаттею 365 ЦК України, треба застосовувати до правовідносин, які виникають у разі звернення одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права власності іншого з подружжя (відповідача) на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. З метою гарантування виплати компенсації вартості частки, на яку позивач просить припинити право власності відповідача, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. Такий підхід відповідає засадам справедливості, розумності та добросовісності (стаття 7 СК України), бо відповідач надає згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи гарантоване грошове відшкодування.

Якщо позивач просить припинити не право власності відповідача на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації, а своє право на частку у цьому майні та стягнути компенсацію з відповідача, то на ці правовідносини поширюються, зокрема, положення частини другоїстатті 364 ЦК України. Відповідний припис передбачає, що співвласник, частку якого у майні не можна виділити в натурі, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Заявляючи вимогу про припинення права власності на частку у праві спільної власності, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, як правило, не згоден її виплачувати, що і є суттю спору. Тому відповідач не має наміру вносити відповідні кошти на депозитний рахунок суду. Залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того із подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею надалі. Тоді як інший із подружжя, як правило, не має такої можливості, хоча залишається співвласником.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі №638/18231/15-ц дійшла висновку, що правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Щодо транспортних засобів, а саме:

-автомобіль ГАЗ 3302 П СПГ, (2002 р.в.), бежевий, об`єм двигуна 2285, який 26.04.2013 року зареєстрований за ОСОБА_1 , на підставі перереєстрації при заміні свідоцтва про реєстрацію (1205 Дніпродзержинське ВРЕР. Згідно ЄДР ТЗ вартість ТЗ 13000,00 гривень;

-автомобіль ГАЗ 33021 СПГ (1996 р.в.), синій, об`єм двигуна 2445, який 27.03.2009 року зареєстрований за ОСОБА_1 , на підставі реєстрації ТЗ придбаного на аукціоні товарної біржі (ТСЦ МВС № 1244) в ЄДР ТЗ вартість ТЗ не зазначена;

-автомобіль ЗИЛ 138А, (1975 р.в.), синій, об`єм двигуна 6000, який 14.06.2005 року зареєстрований за ОСОБА_1 , на підставі реєстрації ТЗ придбаного на аукціоні товарної біржі ТСЦ МВС № 1244. В ЄДР ТЗ вартість ТЗ не зазначена;

що підтверджено відповіддю на адвокатський запит адвоката Білого І.М. Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) від 04.10.2021 року № 31/4-223аз (т. 1 а.с.18-19, 43), та відповіддю на адвокатський запит адвоката Ворона А.І., Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) від 30.08.2022 року № 31/4-107аз (т. 1 а.с. 111).

Таким чином, як встановлено в ході судового розгляду, сторонами підтверджено, що вказані автомобілі ГАЗ та ЗИЛ хоча і є зареєстрованими згідно до відомостей ЄДР ТЗ, проте у ОСОБА_1 та у ОСОБА_2 відсутні реєстраційні документи на вказані авто, та згідно до пояснень ОСОБА_1 наданих під час судового розгляду, такі авто відчужені за період шлюбу без зняття з реєстрації, а гроші витрачені на потреби сім`ї.

Зазначене, в ході судового розгляду, ні підтверджено, ні спростовано, належними, допустимими та достовірними доказами.

Проте, ні за адвокатськими запитами, ні за ухвалою суду про витребування доказів, не отримано в межах справи відомості про реєстраційні документи на вказані авто.

Право власності на транспортний засіб виникає з моменту його державної реєстрації, а не з моменту передачі автомобіля за договором купівлі-продажу. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 30 жовтня 2019 року по справі № 683/2694/16-ц.

Щоб зареєструвати придбаний транспортний засіб, необхідно звернутися у будь-який сервісний центр МВС (незалежно від місця реєстрації нового чи старого власника авто) із заявою та документами, які посвідчують особу заявника, а також документами, що підтверджують правомірність отримання транспортного засобу.

Власником автомобіля являється особа зазначена в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.

Судове рішення не буде ефективним для захисту прав та інтересів позивача, за первісним позовом, ОСОБА_2 , як співвласника у разі визнання такого права за нею, так як таке права не буде реалізоване, внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на вказані авто: автомобіль ЗИЛ 138А, (1975 р.в.), автомобіль ГАЗ 33021 СПГ (1996 р.в.). А тому обраний спосіб захисту своїх прав не є ефективним.

Крім того, у разі визнання таких авто як неподільної речі, спільною сумісною власністю подружжя, не позбавить того із подружжя, хто фактично користується річчю, можливості це робити надалі. Але інший із подружжя, який формально залишається співвласником, усупереч частинам першій і сьомій статті 41 Конституції України за відсутності окремої домовленості фактично позбавляється можливості такого користування, впливу на долю речі, що також відображено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20.

А тому в цій частині, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

9.Судові витрати.

При зверненні із первісним позовом, позивачем ОСОБА_2 понесені судові витрати у розмірі 6245,00 гривень 00 копійок, на оплату судового збору (т. 1 а.с. 1).

Між ОСОБА_2 та адвокатом Білим І.М. від 20.09.2021 року укладено Договір про надання правової допомоги № 20/09-2021 (т. 1 а.с. 24), згідно до додатку № 1 до договору від 20.09.2021 року сторонами договору визначено розмір оплати за надання правової допомоги в суді першої інстанції в розмірі 15000 (т. 1 а.с. 26), з погодженим між сторонами розрахунком вартості правничої допомоги (т.1 а.с. 27).

Згідно до прибуткового касового ордеру № 22 від 20.09.2021 року ОСОБА_2 сплачено розмір оплати за надання правової допомоги за договором від 20.09.2021 року № 20/09-2021 у сумі 15000 гривень (т. 1 а.с. 28).

Що підтверджено актом № 1/1 приймання-передачі виконаних робіт за Договором про надання правової допомоги № 20/09-2021від 20.09.2021 року (т. 1 а.с. 29).

Також, за забезпечення позову, ОСОБА_2 понесені витрати з оплати судового збору у розмірі 454,00 гривень, що підтверджено квитанцією (т. 1 а.с. 38).

Та, при звернення із клопотанням про забезпечення позову, станом на 21.09.2022 року, ОСОБА_2 також сплачено судовий збір у сумі 496,20 гривень, що підтверджено квитанцією (т. 1 а.с. 139).

Крім іншого, ОСОБА_2 понесені витрати з оплати судової транспортно-товарознавчої експертизи, призначеної в межах цивільної справи, 9177,60 гривень (т. 3 а.с. 212), що підтверджено квитанцією від 14.09.2023 року № 9317-8691-8804-3134 ТА КБ ПриватБанк (т 3 а.с. 219), за СЕ-19/104-23/26846-АВ.

Згідно до повідомлення експерта про неможливість проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 29.09.2023 року за № СЕ-19/104-23/26846-АВ (т. 3 а.с. 227-231), експертне дослідження не було проведено.

Між ОСОБА_1 та адвокатом Ворон А.І. від 19.08.2022 року укладено Договір про надання правової допомоги адвокатом (т. 1 а.с. 76-78), згідно до р. 3 Договору оплата послуг узгоджується сторонами у додатковій угоді до договору.

При складанні відзиву на первинний позов, адвокатом Ворон А.І, складено розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у справі як суму 10000 гривень (т. 1 а.с. 97), як суму 5992,40 гривень (т. 1 а.с. 119).

При зверненні із зустрічним позовом, ОСОБА_1 понесені витрати з оплати судового збору на суму 992,40 гривень, що підтверджено квитанцією (т. 1 а.с. 120).

Під час судового провадження, адвокатом Ворон А.І. заявлено про надання розрахунку понесених витрати стороною відповідача за первісним позовом, в порядку визначеному ЦПК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат понесених сторонами, суд керується приписами ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України.

10. Процесуальні питання в порядку забезпечення позову.

25 листопада 2021 року через канцелярію Заводського районного суду міста Дніпродзержинська адвокат Білий І.М., подав заяву про забезпечення доказів (а.с. 39-41).

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 листопада 2021 року у справі № 208/9667/21 № провадження 2-з/208/403/21, заяву адвоката Білого І.М. який діє в інтересах позивача, ОСОБА_2 «про забезпечення позову» у цивільній справі №208/9667/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про визнання права спільної сумісної власності та виділення частки у праві спільної сумісної власності подружжя» - задоволено повністю.

Накладено арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке включає будинок загальною площею 62,0 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м., площа земельної ділянки 584 кв.м. Право власності зареєстровано 02 червня 2006 за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу ВСТ № 335471, реєстр № 1006, 06 травня 2006, посвідченим приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, Татарець Т.К.

Накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), сірого кольору, об`єм двигуна 5400, зареєстрований за ОСОБА_1 .

Накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль ГАЗ 3302 П СПГ, (2002 р.в.), бежевий, об`єм двигуна - 2285, зареєстрований за ОСОБА_1 .

Накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль ГАЗ 33021 СПГ (1996 р.в.), синього кольору, об`єм двигуна - 2445, зареєстрований за ОСОБА_1 .

Накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль ЗИЛ 138А, (1975 р.в.), синього кольру, об`єм двигуна 6000, зареєстрований за ОСОБА_1 .

Питання про скасування накладеного арешту вирішується в порядку ст. 158 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про визнання права спільної сумісної власності та виділення частки у праві спільної сумісної власності подружжя», - задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про поділ спільного сумісного майна подружжя», - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 :

- НОМЕР_9 (сто тридцять дві тисячі шістнадцять) гривень 32 копійки, як грошову компенсацію вартості 1/2 частки від вартості автомобіля LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), сірий, об`єм двигуна 5400, який 29.04.2017 року, відчуженого ОСОБА_1 , на підставі доручення серії НРМ № 662086 від 10.11.2021 року та договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ № 1249/2021/2913344 від 11.11.2021 року.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , - автомобіль «Daewoo Nexia», 2007 року випуску, об`єм двигуна 1498 см.куб, VIN НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , який 23.07.2016 року зареєстрований за ОСОБА_2 , на підставі купівлі за актом огляду № 4598 від 23.07.2016 року та договору купівлі-продажу № 3037/1244/2016 року від 23.07.2016 року у ТСЦ 1244, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , частки у праві спільної сумісної власності подружжя є рівними та становлять по 1/2 частці за кожним, припинив право спільної сумісної власності подружжя на нього.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 :

-45700 (сорок п`ять тисяч сімсот) гривень 00 копійок, як грошову компенсацію вартості 1/2 частки ринкової вартості транспортного засобу марки автомобіль «Daewoo Nexia», 2007 року випуску, об`єм двигуна 1498 см.куб, VIN НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , який 23.07.2016 року зареєстрований за ОСОБА_2 , на підставі купівлі за актом огляду № 4598 від 23.07.2016 року та договору купівлі-продажу № 3037/1244/2016 року від 23.07.2016 року у ТСЦ 1244, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 .

Визнати автомобіль «Daewoo Nexia», 2007 року випуску, об`єм двигуна 1498 см.куб, VIN НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_7 , який 23.07.2016 року зареєстрований за ОСОБА_2 , на підставі купівлі за актом огляду № 4598 від 23.07.2016 року та договору купівлі-продажу № 3037/1244/2016 року від 23.07.2016 року у ТСЦ 1244, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , - приватною власністю ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 :

-1249 (одну тисячу двісті сорок дев`ять) гривень 00 копійок у відшкодування витрат на оплату судового збору;

-3000 (три тисячі) гривень 00 копійок у відшкодування витрат на оплату послуг з надання правової допомоги;

Всього 4249 (чотири тисячі двісті сорок дев`ять) гривень 00 копійок.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 повернути понесені нею витрати з оплати судової транспортно-товарознавчої експертизи, призначеної в межах цивільної справи, 9177 (дев`ять тисяч сто сімдесят сім) гривень 60 гривень (т. 3 а.с. 212), що підтверджено квитанцією від 14.09.2023 року № 9317-8691-8804-3134 ТА КБ ПриватБанк (т 3 а.с. 219), за СЕ-19/104-23/26846-АВ.

Надати стороні позивача за зустрічним позовом, в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, подати докази про розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Арешт накладений Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 листопада 2021 року у справі № 208/9667/21 № провадження 2-з/208/403/21, на:

- домоволодіння АДРЕСА_1 , яке включає будинок загальною площею 62,0 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м., площа земельної ділянки 584 кв.м. Право власності зареєстровано 02 червня 2006 за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу ВСТ № 335471, реєстр № 1006, 06 травня 2006, посвідченим приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, Татарець Т.К.;

- транспортний засіб - автомобіль ГАЗ 3302 П СПГ, (2002 р.в.), бежевий, об`єм двигуна - 2285, зареєстрований за ОСОБА_1 .

- транспортний засіб - автомобіль ГАЗ 33021 СПГ (1996 р.в.), синього кольору, об`єм двигуна - 2445, зареєстрований за ОСОБА_1 .

- транспортний засіб - автомобіль ЗИЛ 138А, (1975 р.в.), синього кольру, об`єм двигуна 6000, зареєстрований за ОСОБА_1 ,

згідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, - скасувати.

Накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль LINCOLN NAVIGATOR, (1998 р.в.), сірого кольору, об`єм двигуна 5400, зареєстрований за ОСОБА_1 , згідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, - як захід забезпечення позову продовжує діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч. 8 ст. 158 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Сторони:

позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Івченко Т. П.