Справа № 948/1990/23
Номер провадження 2/948/213/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2024 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Косик С.М.,

за участю секретаря Ткач Н.М.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 17.05.2024 суд проголосив вступну та резолютивну частину Рішення,-

у с т а н о в и в :

у листопаді 2023 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява, мотивована тим, що 27.08.2019 між АТ «РВС БАНК» та відповідачкою було підписано Заяву-Договір № 0038674 про надання банківської послуги, що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідачка підписанням Заяви-Договору про надання банківської послуги акцептувала укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті банку і беззастережно приєдналася до умов договору. З умовами договору ознайомлена та зобов`язалася самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до договору. За умовами Заяви відповідачці було надано споживчий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 25 641, 03 грн, строк дії кредиту 24 місяці, процентна ставка річних 18%, тип ставки фіксована, разова комісія при видачі кредиту 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту 3% від суми наданого кредиту. 28.04.2020 між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор у порядку та на умовах, визначених цим договором відступає, а новий кредитор приймає права вимоги первісного кредитора з усіма договорами, додатковими угодами та боржниками. Таким чином, АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «ПАРІС» право вимоги відповідача за Заявою-Договором №0038674 від 27.08.2019 на загальну суму 28 439, 17 грн. У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 28 439,17 грн, до стягнення з відповідачки підлягає сума, враховуючи відсотки та інфляційні втрати, у розмірі 32 092, 05 грн. Таку суму позивач просить стягнути з ОСОБА_1 , а також судові витрати.

Ухвалою від 21.11.2023 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 68).

16.01.2024 суд задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнув з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» заборгованість за кредитним договором 0038674 від 27.08.2019 у розмірі 32 092,00 грн та судовий збір у розмірі 2684,00 грн (а.с.79,80)

Своєю ухвалою від 26.03.2024 задовольнив заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення та скасував заочне рішення Машівського районного суду Полтавської області від 16.01.2024 по цивільній справі № 948/1990/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.85,86,108).

У судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином та завчасно, шляхом направлення електронного листа до електронного кабінету (а.с. 72, 76), директор ТОВ «ФК «ПАРІС» у позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без участі представника позивача (а.с. 3).

Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, пояснивши, що кредитного договору з АТ «РВС БАНК» не укладала, клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не заявила, повідомивши про відсутність коштів.

Враховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, та, заслухавши відповідачку, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку.

Судом установлено, що 27.08.2019 між АТ «РВС БАНК» та ОСОБА_1 підписана Заява-Договір № 0038674 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а.с. 15).

Відповідно до цієї заяви відповідачка отримала споживчий кредит у розмірі 25 641,03 грн, строком на 24 місяці, зі сплатою 18,00% річних, разової комісії при видачі кредиту 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячної комісії за супроводження кредиту 3% від суми наданого кредиту. В Додатку № 1, який є невід`ємною частиною цієї Заяви Договору, визначаються складові загальної вартості кредиту, графік платежів з повернення кредиту та сплати відсотків (процентів) за його користування, суми комісійної винагороди та інші платежі за Договором (а.с. 15).

Також у цій Заяві-Договорі зазначено, що відповідачка підписанням цієї Заяви-Договору про надання банківської послуги акцептувала укладання договору, який розміщений на сайті банку і беззастережно приєдналася до умов договору. З умовами договору ознайомлена та зобов`язалася самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до договору.

Згідно з Додатком № 1 до зазначеної Заяви - Договору сума щомісячного платежу складає 2049,34 грн, починаючи з 27.09.2019, останній платіж 2155,12 грн 27.08.2021 (а.с. 16).

У Паспорті споживчого кредиту також зазначено, що разова комісія за видачу кредиту становить 641,03 грн, щомісячна комісія за супроводження кредиту 769,23 грн. Платежі вносяться згідно з графіком, до 27 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення. За прострочення платежу передбачена сплата пені в розмірі 10,00 грн за кожен день прострочення щомісячного платежу (а.с. 17).

Як видно з меморіальних ордерів № 7596 та № 7597 від 27.08.2019 ОСОБА_1 отримала 25 000,00 грн кредиту згідно кредитного договору № 0038674 від 27.08.2019 та 641,03 грн дисконт при видачі кредиту згідно цього ж кредитного договору (а.с. 30).

28.04.2020 між АТ «РВС БАНК» (первісний кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС»(новий кредитор) укладений договір про відступлення права вимоги № 28/04/2020-1, відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 якого первісний кредитор у порядку та на умовах, визначених цим договором відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора з усіма договорами, додатковими угодами та боржниками (а.с. 21-23).

Як видно з Додатку № 1 до Договору № 28/04/2020-1 про відступлення прав вимоги від 28.04.2020 до нового кредитора перейшло право грошової вимоги, у т.ч., до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0038674 від 27.08.2019, загальна сума заборгованості складає 28 439,17 грн (а.с. 24-26).

Актом прийому передачі прав і документів до Договору про відступлення права вимоги № 28/04/2020-1 від 28.04.2020 АТ «РВС БАНК» передало ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» право вимоги до позичальників зазначених в Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 28/04/2020-1 від 28.04.2020 на загальну суму 11 359 423,51 грн, а також документацію за переліком наведеним в Додатку до цього Акту, який є невід`ємною частиною Договору (а.с. 27-29).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0038674 від 27.08.2019 заборгованість ОСОБА_1 за зазначеним кредитним договором станом на 08.11.2023 складає 26 065,84 грн, з яких: 19 886,04 грн за тілом кредиту, 1703,65 грн за процентами, 3846,15 грн за комісією, 630,00 грн за пенею (а.с. 40-50).

Інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України станом на 08.11.2023 становлять 4 868,70 грн та 1 557,51 грн, відповідно, нараховані в період з 28.04.2020 по 23.02.2022. Загальна заборгованість 34 865,38 грн (а.с. 51).

04.05.2020 ТОВ «Фінансова компанія «ПАРІС» направило відповідачці вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання, у якій повідомило про наявність заборгованості в розмірі 29 069,17 грн та вимогою погасити її (а.с. 52-56).

Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За положеннями частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Укладений між сторонами кредитний договір не містить умов, відповідно до яких банк мав би право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині, а тому, згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», в разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на вказане та враховуючи зазначені вище норми законодавства, суд доходить висновку про виникнення кредитних правовідносин на підставі підписаного сторонами кредитного договору, неналежне виконання позичальником ОСОБА_1 умов договору та виникнення кредитної заборгованості.

Разом з тим, визначаючи розмір заборгованості, суд зазначає таке.

Так, згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно частини другої статті 215ЦКУкраїни недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

З матеріалів справи вбачається, що паспортом споживчого кредитування визначено сплату комісій: разової при видачі кредиту у розмірі 641,03 грн та щомісячної комісії за супроводження кредиту у розмірі 769,23 грн (а.с.17).

Тобто АТ «РВС БАНК» фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, матеріали справи не містять.

Натомість частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід.

Отже, оскільки ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, пункти про нарахування щомісячної комісії за супроводження кредиту є нікчемними.

За такого, нарахування банком комісії за обслуговування кредитної заборгованості є неправомірними, а відтак банк не має права й вимагати її сплати.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.40-51), зі сплачених відповідачкою коштів на погашення кредиту в розмірі 2307,69 грн, позикодавцем вони зараховувалися на рахунок погашення комісії.

Умовами договору не встановлено черговості погашення кредитної заборгованості,а відтак за положеннями статті 534 ЦК України у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання, у другу чергу сплачуються проценти і неустойка, у третю чергу основна сума боргу.

За положеннями статі 19 Закону України «Про споживче кредитування» у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.

Таким чином, сплачена сума комісії підлягає зарахуванню в першу чергу на погашення процентів. Отже, сума нарахованих позикодавцем процентів за користування кредитними коштами та тіло кредиту підлягає зменшенню на суму сплаченої позичальником комісії (2307,69 грн 1703,65= 604,04 грн; 19 886,04 грн 604,04 грн = 19 282,00 грн). Отже, позовна вимога про стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом не підлягає задоволенню, заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню в розмірі 19 282,00 грн.

Також з огляду на зазначені вище підстави не підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення з ОСОБА_1 комісії у розмірі 3846,15 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідачкою не повернуто борг у повному обсязі, інфляційні втрати та річні заявлені позивачем підлягають стягненню, проте розрахунок потрібно провести виходячи із суми боргу в розмірі 19 282,00 грн ( 19 282,00 *1,282,00 3301,02 грн; 19 282,00 *3*248:366:100= 391,96 грн + 19282,00*3*419:365:100=664,04 грн).

Отже, з відповідачки на користь ТОВ «ФК «Паріс» підлягає стягненню кредитна заборгованість в розмірі 24 269,02 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 19 282,00 грн, пені в сумі 630,00 грн, 3% річних в розмірі 1056,00 грн та інфляційних втрат в розмірі 3301,02 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідачки на користь позивача потрібно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2029,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС» заборгованість за кредитним договором 0038674 від 27.08.2019 у розмірі 24 269,02 грн та судовий збір у розмірі 2029,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПАРІС», місцезнаходження юридичної особи: вул. Велика Васильківська, 77-А, м. Київ, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий 07.11.2014.

Повний текст Рішення складений 20.05.2024.

Суддя С. М. Косик