Житомирський апеляційний суд
Справа №367/4914/23 Головуючий у 1-й інст. Хомич В.М.
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Талько О.Б., Павицької Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) в м. Житомирі цивільну справу № 367/4914/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 05 лютого 2024 року, ухваленого під головуванням судді Хомич В.М. у м. Малині

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду із названим позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №1027-4443 від 19.01.2022 у розмірі 110808,00 грн та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що 19.01.2022 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту https://creditkasa.com.ua уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії №1027-4443. Згідно з умовами кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 18 000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 21 днів; знижена % ставка - 2,00 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак відповідач, всупереч умовам кредитного договору, порушив взяті на себе зобов`язання, не повернув у повному обсязі кредитні кошти позивачу, а також не виконав усі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем після спливу строку, встановленого в договорі. У зв`язку із зазначеними порушеннями, відповідач станом на 26.06.2023 року має заборгованість за кредитним договором, яка становить 110 808,00 грн та складається із: простроченої заборгованості за кредитом 17 100,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 93 708,00 грн. Оскільки у добровільному порядку кошти не повернуті, позивач був змушений звернутися до суду із вищезазначеним позовом.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 05 лютого 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1027-4443 від 19.01.2022 у розмірі 16560 гривень, а також сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 320 гривень 90 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині часткової відмови у стягненні суми кредиту та процентів за користування кредитом (на підставі перерахунку суми заборгованості судом першої інстанції) та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зазначає, що позивачем були дотримані вимоги ст. ст. 1048, 1056 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування кредитом, та доведено підстави та порядок нарахування до відома відповідача. Тому п.п. 2.6, 2.8 Договору є діючими та погодженими між сторонами; позивач має право на нарахування процентів згідно з п. 2.6 кредитного договору протягом його строку, який визначений в п. 2.8, що й було здійснено та відображено у розрахунку заборгованості (додаток №6 до позовної заяви). Відповідно до п. 2.8 Договору строк кредитування становив 300 календарних днів (до 15.11.2022), однак суд першої інстанції помилково вважав, що строк становить 21 день та безпідставно здійснив перерахунок заборгованості. Крім того, зазначає, що відповідач не звертався до суду із позовом про визнання недійсним вказаного кредитного договору. Зауважує на те, що у постанові від 28 березня 2018 року в справі 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Це право може припинитись лише після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Твердження суду про те, що умови кредитного договору(п.п. 2.6, 2.8 Договору) є несправедливими (незрозумілими, двозначними), а відтак недійсними з огляду на ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" є помилковими, оскільки суд першої інстанції розглядає справу в межах заявлених вимог, тому вирішення цього питання в межах справи є неможливим. До того ж, у п. 7.7 Договору зазначено, що невід`ємною частиною цього Договору є додатки, зокрема Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором відповідно до методики НБУ.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що вказаний кредитний договір не відповідає загальним засадам цивільного судочинства щодо справедливості, добросовісності, розумності його умов, а встановлення різних назв процентів за користування кредитом та їх змінний розмір є прихованою мірою відповідальності позичальника за порушення строків сплати процентів кожні 21 день та спонукання його до виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 19.01.2022ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту https://creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» , у рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1027-4443 (а.с.12-17).

Згідно з умовами кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 18 000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 20 днів; знижена % ставка - 2,00 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день (а.с.12).

Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання кредиту. Укладаючи кредитний договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з правилами на веб-сайті кредитодавця https://creditkasa.ua, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним (а.с.16).

Відповідно до довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на виконання умов договору №1027-4443 від 19.01.2022 року ОСОБА_1 перераховано грошові кошти у розмірі 18 000,00 грн (а.с.30).

Однак відповідач, всупереч умовам кредитного договору порушив взяті на себе зобов`язання, не повернув у повному обсязі кредитні кошти позивачу, а також не виконав всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем після спливу строку, встановленого в договорі.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що за кредитним договором встановлювалося два типи періоду заборгованості - активний у період з 19.01.2022 року по 02.03.2022 року, та прострочений у період з 03.03.2022 року по 26.06.2023 року. Станом на 26.06.2023 року заборгованість становить 110808,00 грн та складається із: заборгованість за кредитом 17100,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 93708,00 грн (а.с.32-41).

09.02.2022 ОСОБА_1 здійснив платіж на суму 9000,00 грн на погашення заборгованості за договором №1027-4443 від 19.01.2022 (а.с.32).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що, зважаючи на визначену у договорі та фактично надану суму кредиту у розмірі 18000,00 грн, фіксовану процентну ставку за якою нараховані проценти в розмірі 7560,00 грн на кінець заявленого (обраного) позичальником строку користування кредитом, беручи до уваги часткове погашення кредитного боргу на суму 9000,00 грн, суд визнає доведеною заборгованість відповідача за кредитним договором на суму 16560 грн (18000,00 грн + 7560,00 грн 9000,00 грн), які підлягають стягненню на користь позивача.

З таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Так згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23) та інших.

Договір про відкриття кредитної лінії № 1027-4443 від 19 січня 2022 року підписано відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «А847» відповідно до ч.ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 17).

За змістом ч. 13 ст. 11 вищевказаного Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Так, за умовами укладеного сторонами договору кредитної лінії від 19 січня 2022 року ТОВ «Укр кредит фінанс» надало ОСОБА_1 суму кредиту 18 000,00 грн., а останній зобов`язувався повернути гроші у повному обсязі протягом 300 днів до 15 листопада 2022 року.

За довідкою про перерахування суми кредиту №1027-4443 від 19.01.2022 року ОСОБА_1 перераховано грошові кошти у розмірі 18000,00 грн (а.с.30).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п. 2.6. вищевказаного кредитного Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, починаючи з першого дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту в наступних розмірах: стандартна процентна ставка 3,00 % за кожен день прострочення кредитом (застосовується протягом усього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою). Знижена процентна ставка 2,00 %, право користування кредитом за такою ставкою згідно умов, визначених п. п. 3.4 3.9 цього договору). Пільгова процентна ставка 0,01 %, право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п. п. 3.4 3.6 цього договору.

Заявлений строк користування кредитом, який складає 21 день і нараховані за цей період проценти в сумі 7560 грн., на стягнення яких і погодився відповідач, згідно п. 2.4 кредитного договору від 19.01.2022 року № 1027-4443 є лише обраним позичальником строком користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою.

За пунктом 2.8 вищевказаного кредитного Договору, строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, складає 300 днів (до 15 листопада 2022 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику, строк договору є рівним строку кредитування.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заявлений строк користування кредитом є строком кредитування, оскільки відповідно до п. 2. 4 та п. 2. 8 Договору такі строки є різними. Заявлений строк є строком, протягом якого, як погодили сторони, може бути використане право користування кредитом за зниженою (2,00%) та/або пільговою (0,01%) ставкою і триває з дати видачі кредиту 19 січня 2022 року до 08 лютого 2022 року, натомість строк кредитування це строк на який надається кредит та триває з моменту нарахування кредитних коштів до 15 листопада 2022 року.

Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування з 19 січня 2022 року по 15 листопада 2022 року за користування кредитними коштами.

Згідно розрахунку заборгованості 09.02.2022 ОСОБА_1 сплатив 9000,00 грн за кредитним договором, тому колегія суддів в цій частині погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове погашення кредитного боргу на суму 9000,00 грн.

Доказів, які б спростовували цю заборгованість за кредитним договором, боржником не надано.

Враховуючи викладене, обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 9000 грн та процентів за користування кредитними коштами у сумі 93 708,00 грн. за період дії кредитного Договору визначений позивачем.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про строк користування кредитом (21 день), як наслідок стягнув помилково заборгованість у сумі 16560,00 грн, у зв`язку з чим рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України належить скасувати та задовольнити частково апеляційну скаргу.

Отже, апеляційна скарга ТОВ«УКР КРЕДИТ ФІНАНС» підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «Приват Банку».

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги ТОВ«УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задоволено частково на 92,00 %, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача. Збір за подання позову в сумі 1975,42 грн (2147,20 х 92,00%), за подання апеляційної скарги в сумі 3703,92 грн (4026 х 92,00%).

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити частково.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 05 лютого 2024 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» () заборгованість за кредитним договором №1027-4443 від 19.01.2022 у розмірі 102 708,00 грн (9000,00 грн за тілом кредиту та 93708,00 грн за нарахованими відсотками).

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» () відшкодування витрат по сплаті судового збору 1975,42 грн (за подання позовної заяви).

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» () відшкодування витрат по сплаті судового збору 3703,92 грн ( за подання апеляційної скарги).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді