Справа № 133/2726/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,

за участю секретаря судового засідання Мішко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Козятинської міської ради, про позбавлення батьківських прав, встановлення опікунства та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Козятинської міської ради, про позбавлення батьківських прав, встановлення опікунства та стягнення аліментів.

Позов мотивує тим, що відповідач по справі ОСОБА_2 - співмешканець її дочки ОСОБА_3 , та є батьком її онуки - ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що факт родинних відносин між ними підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 11.10.1984 року, де вона записана матір`ю, свідоцтвом про народження онуки ОСОБА_4 , серії НОМЕР_2 від 30.08.2016 року, в якому в графі «Батько» вписаний відповідач ОСОБА_2 .

З приводу її з дочкою різних прізвищ зазначає, що її дівоче прізвище « ОСОБА_1 », 26.01.1980 року вона уклала шлюб з ОСОБА_7 , та змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 », що підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану № від 06.09.2022 року. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 10.09.1992 року. Після смерті ОСОБА_7 , вона вдруге вийшла заміж за ОСОБА_9 та поміняла прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_1 ». 18.07.1995 року шлюб між ними був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 18.07.1995 року. 06.12.2016 року вона уклала шлюб з ОСОБА_11 та змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 06.12.2016 року.

Зазначає, що причиною її звернення до суду з даною заявою стало невиконання відповідачем батьківських обов`язків щодо неповнолітньої доньки, після народження якої він деякий час проживав у її квартирі, а потім залишилив дитину на неї та зник в невідомому напрямку.

Зауважує, що її дочка ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Чоп, Ужгородського району, Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 11.08.2022 року.

Одночасно, відповідач ОСОБА_2 веде антигромадський спосіб життя, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП та ч. 1 ст. 44 КУпАП, взагалі не переймався вихованням та утриманням дочки, жодного разу не відвідував її, не цікавився її життям, де він знаходиться та чим займається невідомо, жодної матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток.

Посилаючись на викладене, просить суд позбавити відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , встановити над ОСОБА_4 опіку шляхом призначення її опікуном дитини, стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліментни на утримання малолітньої ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення нею повноліття.

Позивач не скористалася правом на участь у судовому засіданні та в матеріалах справи міститься заява її представника ОСОБА_13 , відповідно до якої він просить розглянути справу у їх відсутності та задоволити позов.

Відповідач повторно не скористався правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки не повідомив, заяв чи заперечень не подавав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник органу опіки та піклування Козятинської міської ради у суове засідання не з`явився на начальник служби у справах дітей Козятинської міської ради Вінницької області подав заяву, згідно якої просить провести засідання без їх участі та задоволити позов.

Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її батьками записано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області,

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 40 років, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не цікавиться життям дитини, не бере участі в її утриманні та вихованні, жодної матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток та остання проживає разом із позивачем.

Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 26.07.2022 року, проведено обстеження умов проживання за адерсою: АДРЕСА_1 , згідно з яким умови проживання для дитини задовільні, для виховання та розвитку останньої створено необхідні умови. Вказано, що за зазначеною адресою постійно проживає також ОСОБА_1 (бабуся ОСОБА_4 ) та члени її сім`ї.

Крім того, відповідно до Рішення №210 від 03.08.2023 виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області, таким визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці…».

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є підставою, передбаченою п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення від виконання батьківських обов`язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Судом встановлено, що відповідач мешкає окремо від дитини, її вихованням не займається, не виявляє інтересу до її життя, не виявляє бажання до спілкування з дочкою та не бере участі у її утриманні, веде аморальний спосіб життя.

Таким чином, суд вважає, що з боку відповідача мала місце винна поведінка, яка проявилась у свідомому ухиленні ним від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини, а тому з урахуванням наданого Рішення №210 від 03.08.2023, суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав відносно його дитини.

Одночасно, за приписами ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно наявного в матеріалах справи Подання №114/24 від 15.01.2024 судом встановлено, що таким пропоновано призначити опікуном над малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка є бабусею малолітньої дитини.

Таким чином, суд вважає, що над малолітньою ОСОБА_4 слід встановити опіку, призначивши ОСОБА_1 її опікуном.

Разом з тим, за приписами ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Позивачем ставиться вимога про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із дня звернення до суду до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Зі ст. 182 СК України слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оцінюючи надані сторонами по справі докази, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний нести витрати на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 60 ЦК України, ст.ст. 164, 166, 181, 182,191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 76, 81, 141, 258, 265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Встановити над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , опіку, призначивши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , її опікуном.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.11.2022 року і до досягнення нею повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2 977.2 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят сім грн. двадцять коп.) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_7 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Третя ососба - орган опіки та піклування Козятинської міської ради, місцезнаходження: Вінницька область, м. Козятин, вул. Героїв Майдану, 24.

Суддя Т.Р. Деметрадзе