Справа № 446/903/23 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У. І.
Провадження № 22-ц/811/2651/23 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 15 серпня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків,

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 збитки від знецінення еквіваленту валюти платежу за договором позики від 05.10.2011 року, завдані простроченням сплати боргу в розмірі 78846 грн. 53 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29.10.2018 року у справі №446/783/18 стягнуто з ОСОБА_2 на її користь борг в сумі 7354,72 доларів США, що згідно курсу НБУ, станом на 24.04.2018 року, становило 192105 грн. 28 коп. На підставі вказаного рішення суду, 08.02.2019 року був виданий виконавчий лист і в ході виконавчого провадження з відповідачки було стягнуто 42800 грн., внаслідок чого заборгованість станом на 29.12.2020 року зменшилась до 149305 грн. 28 коп.

Зазначає, що відповідачка рішення суду своєчасно не виконала в повному обсязі, а з моменту ухвалення рішення суду пройшов тривалий період і національна грошова одиниця знецінилась, тому вважає, що відповідачка має повернути борг з урахуванням курсової різниці, оскільки на момент ухвалення рішення у справі №446/783/18 про стягнення боргу з відповідачки було зафіксовано заборгованість у розмірі 7354,72 доларів США, що згідно курсу НБУ, станом на 24.04.2018 року, становило 192105 грн. 28 коп., а на момент звернення до суду з даним позовом 7354,72 доларів США, за офіційним курсом НБУ, станом на 14.04.2023 року, становить 268951 грн. 81 коп.

Вважає, що стягненню підлягає різниця між вказаними сумами боргу 78846 грн. 53 коп., як збитки.

Заочним рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 15 серпня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що суд першої інстанції не врахував положень ст.1049 ЦК України, якими передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, а також вимог ст.ст.526, 530 ЦК України щодо виконання зобов`язання.

Додає, що згідно з ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, ці підстави зазначені у ст.ст.599, 600, 604-609 ЦК України.

Зважаючи на відсутність у зазначених нормах такої підстави припинення зобов`язання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків завданих невиконанням грошового зобов`язання.

Враховуючи те, що грошове зобов`язання між сторонами було визначене в іноземній валюті доларах США, незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу та відкриття виконавчого провадження чи його зупинення відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», у неї виникло право на відшкодування збитків у зв`язку із знеціненням національної валюти за час прострочення виконання грошового зобов`язання.

На переконання позивачки, суд першої інстанції повинен був застосувати норми статті 22 ЦК України, згідно якої, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 20.02.2024 року, є дата складення повного судового рішення 01.03.2024 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.09.2014 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого, відповідачка отримала від позивачки 6750 доларів США, які зобов`язалася повернути до 01.05.2015 року.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29.10.2018 року у справі №446/783/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 7354,72 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 24.04.2018 року становить 192105 грн. 28 коп., та 1921 грн. 05 коп. сплаченого судового збору.

За цим рішенням, 08.02.2019 року Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області видано виконавчий лист №446/783/18.

В ході виконавчого провадження ВП №59435263, відкритого на підставі виконавчого листа №446/783/18, з відповідачки було стягнуто 42800 грн.

29.12.2020 року в рамках виконавчого провадження №59435263 старшим державним виконавцем Кам`янка-Бузького відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смагою О.Б. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Дану постанову винесено на підставі заяви стягувача ОСОБА_1 від 29.12.2020 року про повернення без виконання виконавчого листа про стягнення боргу з ОСОБА_2 .

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка покликалась на ст.22 ЦК України, при цьому зазначала, що з моменту ухвалення рішення суду про стягнення боргу за договором позики, національна грошова одиниця знецінилась, а тому вважає, що відповідачка має повернути борг з урахуванням курсової різниці валют, оскільки рішенням суду стягнуто борг у доларах США, з урахуванням гривневого еквівалента.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України, збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до статті 22 ЦК України, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Згідно з частиною четвертою статті 623 ЦК України, при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України).

Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Тобто, «курсова різниця» жодним чином не може бути упущеною вигодою, оскільки кредитор міг і не отримати такі доходи. Коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року в справі №750/8676/15-ц.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові, оскільки «курсова різниця» не відноситься до збитків.

Суд першої інстанції також правильно звернув увагу на те, що офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати), однак, вказана обставина не є підставою для пред`явлення стороною у зобов`язанні, спір щодо якого вирішений судом, після цього до іншої сторони додаткових вимог про стягнення збитків у вигляді «курсової різниці». При цьому, ані положеннями ч.2 ст.16 ЦК України, ані будь-яким іншим законом, ані умовами укладеного між сторонами договору позики не передбачена можливість захистити порушене право позивачки в обраний нею спосіб, а саме, шляхом стягнення збитків у вигляді «курсової різниці» валют, яка утворилась після ухвалення судового рішення у зв`язку із знеціненням гривні відносно долара США.

Такі висновки, зокрема, містяться у постановах КЦС ВС: в справі №213/861/18 від 16.03.2020 року; в справі №758/583/15-ц від 20.05.2020 року; в справі №204/2379/15-ц від 10.06.2020 року; в справі №766/7004/17 від 10.06.2020 року.

Доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права, є аналогічними із доводами позовної заяви та були предметом дослідження у суді першої інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах закону і з якою погоджується колегія суддів.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку дослідженим у справі доказам, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для зміни чи скасування рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 15 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 01 березня 2024 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич