Унікальний номер справи 752/6035/23
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/5541/2024
Головуючий у суді першої інстанції Ж. І. Кордюкова
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

08 березня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників)

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 ,

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року, ухвалене у складі судді Кордюкової Ж. І., в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва,

у с т а н о в и в :

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивованим тим, що 07.10.2021 о 20-05 год в м. Києві на площі Перемоги, б. 2, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Fiat», д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті рівнозначних доріг не надав перевагу в русі транспортному засобу «KawasakiZ 750», д.н.з. НОМЕР_2 , який наближався до нього праворуч та здійснив з ним зіткнення. При дорожньо-транспортній пригоді обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вищевказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 16.12 Правил дорожнього руху. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.11.2021 по справі №761/37650/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. На час настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Fiat», д.н.з. НОМЕР_1 , не була застрахована. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником мотоцикла марки «Kawasaki Z750», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений мотоцикл позивача, що заподіяло останньому матеріальну шкоду, і така шкода підлягає відшкодуванню. Позивач, як потерпілий, звернувся до МТСБУ та надав документи, необхідні для прийняття рішення щодо здійснення страхового відшкодування. Згідно платіжного доручення №817838 МТСБУ 12.03.2022 виплатило частково страхове відшкодування на користь власника мотоцикла марки «KawasakiZ 750», д.н.з. НОМЕР_2 , в розмірі 30 608,81 грн. Відповідно до звіту від 01.12.2021 №18591 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, виконаного TOB«ЕАК «Довіра» (оцінювач МТСБУ), вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «KawasakiZ 750», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 73 441,44 грн. (вартість відновлювального ремонту складає 73441,44 грн., з яких вартість запчастин складає 59 985,28 грн. 28 коп. та з урахуванням 20% ПДВ складає 47987,28 грн. (тобто ПДВ складає 11998 грн.), а ремонтні роботи - 13 456,16 грн. Різниця між страховим відшкодуванням та недостачею грошових коштів для відновлювального ремонту транспортного засобу «KawasakiZ 750», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 30 834,63 грн. Також позивач вказав, що у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою був пошкоджений мотошолом позивача, вартість якого складає 4 653,13 грн.

У зв`язку із вказаними обставинами позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 65 487 грн та судові витрати.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 30 834,63 грн та судові витрати у розмірі 15 001,00 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що оскільки позивачу відшкодовані збитки МТСБУ з урахуванням зношеності пошкодженого майна, тому безпідставною є вимога про стягнення з відповідача ріниці між вартістю відновлювального ремонту мотоцикла, визначеного за витратним підходом та вартістю матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Також вказав, що суд не застосував до даних правовідносин положення статей 1192, 1194 ЦК України.

Доводів щодо незаконності відмови суду у стягненні з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 4653,13 грн, спричиненої пошкодженням мотошолому, апеляційна скарга не містить, тому законність та обгрунтованість рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року в цій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача відповідач не скористався.

У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ураховуючи предмет та підставу заявленого позову, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону ухвалене у справі судове рішення в частині його перегляду апеляційним судом не відповідає.

Так, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Важливим також є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).

З урахуванням наведеного, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Так, статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «KawasakiZ 750» (мотоцикл), д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

07.10.2021 о 20-05 в м. Києві на площі Перемоги, б. 2, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Fiat», д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті рівнозначних доріг не надав перевагу в русі транспортному засобу «KawasakiZ 750», д.н.з. НОМЕР_2 , який наближався до нього праворуч та здійснив з ним зіткнення. При дорожньо-транспортній пригоді обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 19.11.2021 винним у порушенні правил дорожнього руху та у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП визнано ОСОБА_2 .

У силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини дорожньої транспортної пригоди та вина відповідача встановлені судовим рішенням, яке має преюдиційне значення, а тому ці обставини не підлягають доведенню в межах даної справи.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Доказів на підтвердження протилежного матерали справи не містять.

Згідно зі звітом від 01.12.2021 №18591 вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу (вартість матеріального збитку), спричиненого власнику транспортного засобу «KawasakiZ 750», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 34 039,34 грн.

МТСБУ здійснило страхову виплату ОСОБА_1 в розмірі 30 608,81 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 12.03.2022 №817838.

Відповідно до звіту від 01.12.2021 №18591 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, виконаного TOB«ЕАК «Довіра» (оцінювач МТСБУ), вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «KawasakiZ 750», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 73441,44 грн (вартість відновлювального ремонту складає 73 441,44 грн, з яких вартість запчастин складає 59985,28 грн. 28 коп. та з урахуванням 20% ПДВ складає 47987,28 грн (тобто ПДВ складає 11 998,00 грн.), а ремонтні роботи - 13456,16 грн.

Різниця між страховим відшкодуванням та недостачею грошових коштів для відновлювального ремонту транспортного засобу «KawasakiZ 750», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 30 834,63 грн.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідач на свою користь різницю між вартістю відновлювального ремонту мотоциклу, визначеною за витратним підходом, та вартістю матеріального збитку, що складає 30 834,63 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову в цій частині суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача різниці між вартістю відновлювального ремонту мотоциклу, визначеного за витратним підходом, та вартістю матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, оскільки збитки на користь позивача були відшкодовані МТСБУ з урахуванням зношеності пошкодженого майна.

Проте, з такими висновками суду колегія суддів погодитися не може, оскільки вони суперечать наявним у матеріалах справи доказам та встановленим судом обставинам з огляду на наступне.

Так, відповідно дост. 1 закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У відповідності дост. 3 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Положеннями статті 29 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Частиною 1 ст. 36 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно ч. 2ст. 36 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Як встановленост. 25 закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Стаття 22 ЦК Українивизначає, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ч. 1ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до вимог статті 1194 ЦК Україниособа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК Україниособа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Вказаний висновок підтверджений Верховним Судом, зокрема і в постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18.

Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Колегія суддів приходить до висновку, що МТСБУ на підставі спеціальної норми закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодувало позивачу шкоду, пов`язану з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. 12.03.2022 виплатило страхове відшкодування на користь власника мотоцикла марки «Kawasaki Z 750», д.н.з. НОМЕР_2 , в розмірі 30 608,81 грн.

Різниця між страховим відшкодуванням та недостачею грошових коштів для відновлювального ремонту транспортного засобу «Kawasaki Z 750», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 30834,63 грн, що підтверджується звітом від 01.12.2021 №18591 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, виконаного TOB «ЕАК «Довіра», оцінювачем МТСБУ.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК Українищодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

З урахуванням встановленого, колегія суддів дійшла висновку, про обгрунтованість стягнення з відповідача на користь позивача 30 834,63грн, як різниці між сумою вартості відновлювального ремонту пошкодженого мотоцикла та страховою виплатою, здійсненою МТСБУ в межах ліміту відповідальності (із розрахунку 73 441,44 ггрн (матеральний збиток) - 30 608,81 грн (сума виплаченого страхового відшкодування).

Зважаючи на викладене, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача майнової шкоди у визначеному позивачем розмірі є помилковими.

При цьому позивачем заявлено вимоги про відшкодування заподіяної відповідачем шкоди (збитків), до яких законом віднесено як витрати, що особа вже зробила так і ті, які мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Загалом нормами цивільно-процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доводів сторін по справі та доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд першої інстанції не установив всіх обставин справи та дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню різниці між вартістю відновлювального ремонту мотоциклу, визначеного за витратним підходом, та вартістю матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з вищенаведеного, рішення суду першої інстанції в наведеній частині не може вважатись законним та обґрунтованим і таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для його скасуванняв ці йчастині з ухваленням нового судового рішення про задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача матеральної шкоди у розмірі 30 834,63 грн з наведених вище підстав.

Рішення суду в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням мотошолому, позивачем не оскаржується, а тому його законність та обгрунтованість в цій частині апеляційним судом не перервіряється.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Як вачається, до апеляційної скарги позивачем додано договір про надання правової допомоги №17-23 від 27.03.2023, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Каращуком Ю. І., додаткову угоду №1 до нього, акт приймання - передачі наданих послуг №02-23 від 19.09.2023 та квитанцію до платіжної інструкції № 42414014 від 19.09.2023 на суму 15 001,00 грн, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої допомоги на підставі договору №17-23 від 27.03.2023, згідно яких адвокатом було надано послуги, а позивачем їх погоджено на загальну суму в розмірі 15 000,00 грн.

За змістом статті 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно положень ч. ч. 2, 3 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК Українипри вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Цивільним процесуальним кодексом України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Сума витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн розрахована у відповідності до встановленої договором про надання правової допомоги №17-23 від 27.03.2023, додатку №1 до договору вартості однієї години робочого часу адвоката, факт надання відповідних послуг підтверджено актом приймання - передачі наданих послуг №02-23 від 19.09.2023. На підтвердження сплати витрат на правничу допомогу позивачем надано квитанцію до платіжної інструкції № 42414014 від 19.09.2023 на суму 15 001,00 грн.

Слід відмітити, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких, саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Відповідач про розгляд заяви був повідомлений належним чином, своїм правом на подачу клопотання про зменшення заявлених позивачем витрат не скористався.

Колегія суддів врахувуючи обставини справи, її складність, ціну позову, обсяг виконаної адвокатом роботи, та, беручи до уваги принцип співмірності та розумності судових витрат, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн, що підтверджені належними доказами, поданими суду в строк, визначений процесуальним законом.

Судові витрати відповідача по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги до суду підлягають відшкодуванню відповідачем, оскільки апеляційну скаргу позивача задоволено та ухвалено нове судове рішення про стягнення матеральної шкоди.

Керуючись ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди заподіяної пошкодженням транспортного засобу у розмірі 30 834,63 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди заподіяної пошкодженням транспортного засобу у розмірі 30 834,63 грн задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду заподіяну пошкодженням транспортного засобу у розмірі 30 834 (тридцять тисяч вісімсот тридцять чотири) грн 63 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610 (одна тисяча шістсот десять) грн 40 коп, а також судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна