Провадження № 2/932/758/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

при секретарі - Рибалці В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

-витребувати у ОСОБА_2 із чужого незаконного володіння на користь ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна 56/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 ;

-вирішити питання розподілу судових витрат.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на те, що йому на підстав договору дарування від 20.06.1990 належало 56/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.09.2016 (справа №200/15089/16), в межах розгляду справи про поділ майна подружжя та розірвання шлюбу, право власності на 56/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_3 .

Постановою ВС/КЦС від 06.03.2019 рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.09.2016, в частині поділу майна подружжя, скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.07.2019, залишено позов ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, без розгляду (справа №200/15089/16).

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.11.2022 ухваленим за результатами розгляду справи №932/1140/21, 56/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 витребувано від ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 .

З огляду на те, що як позивачу стало відомо, ОСОБА_4 , під час розгляду справи №932/1140/21, подарувала вказаний об`єкт нерухомості ОСОБА_2 , що унеможливлює виконання судового рішення ухваленого за результатами розгляду справи позивач, керуючись приписами ст.388 ЦК України, вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом.

Відповідачем відзиву не надано.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Куцевола В.В. від 18.12.2023, позовну заяву ОСОБА_1 , залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю приписам ЦПК України.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Куцевола В.В. від 04.01.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10.09.2024, закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні.

У судове засідання, позивач та його представник не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

У судове засідання, відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце його проведення, не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання, технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено, що відповідно до копії договору від 20.06.1990 посвідченого старшим державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Слободян Е.Б., ОСОБА_1 набув у власність 56/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з копією рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.09.2016 ухваленого за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя (справа №200/15089/16), в порядку поділу майна виділено в натурі та визнано за ОСОБА_5 право власності на 56/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії постанови ВС/КЦС від 06.03.2019, рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.09.2016 та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.07.2018 в частині поділу майна подружжя скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з копією ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.07.2019 (цивільна справа №200/15089/16), позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя залишено без розгляду.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська ухваленим за результатами розгляду справи №932/1140/21 на яке посилається позивач у позові, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «Оттіла-Дніпро» про витребування майна з чужого незаконного володіння, задоволено. Витребувано у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна 56/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно інформації наявної у Державному реєстрі судових рішень, рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, ухвалене за результатами розгляду справи №932/1140/21, скасовано постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.06.2023. Позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення. Судом апеляційної інстанції зроблено висновок, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем, яка законним шляхом набула своє майно, а саме 56/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказана постанова залишена без змін постановою Верховного Суду від 06.12.2023.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 , 24.10.2022, набула у власність 56/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Правилом ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до закріпленого у ст.387 ЦК України правила, власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Такі ж саме права має законний володілець майна.

Цивільним кодексом України передбачено як одні зі способів захисту порушених прав віндикація або реституція.

Відповідно висновку, до сталої судової практики та приписів норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, віндикація (витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника) - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до положень ч.1 ст.388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (подібний за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Як встановлено постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.06.2023 постановленою за результатами розгляду справи №932/1140/21, ОСОБА_4 , яка в подальшому відчужила спірне майно на користь ОСОБА_2 , є добросовісним набувачем відносно спірного майна (56/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 ), в зв`язку з чим воно не може бути витребувано з чужого незаконного володіння в порядку передбаченому ст.388 ЦК України. Вказане судове рішення набрало законної сили.

Згідно ч.5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до висновку якого дійшла колегія суддів ВС/КЦС у постанові від 09.12.2019 прийнятій за результатами розгляду справи №337/1253/16-ц, преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законої сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

З огляду на те, що вищезазначеним рішенням суду апеляційної інстанції (справа №932/1140/21), яке набрало законної сили та яке, в свою чергу, залишено без змін постановою Верховного Суду від 06.12.2023 встановлено, що спірне майно вибуло з володіння ОСОБА_1 на підставі особистого волевиявлення останнього, що виключає можливість застосування приписів ст.388 ЦК України, а також враховуючи, що вказана обставина в розумінні ч.5 ст.82 ЦПК України має преюдиційне значення для вирішення даного спору, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4,12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Куцевол

22 жовтня 2024 року