ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/2337/23 Номер провадження 22-ц/814/3114/24Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л.В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.В.,

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 13 червня 2024 року, ухвалене суддею Максименко Л.В., по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову вказало, що відповідно до укладеного електронного договору про відкриття кредитної лінії № 1031-4665 від 23.01.2022 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 9100 грн, строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 21 день; знижена % ставка - 2,00 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором у встановлених договором порядку та строки, станом на 19.06.2023 ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 58388,10 грн., яка складається з 8282,00 грн простроченої заборгованості за кредитом, 50106,10 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами.

Просить стягнути на користь позивача з відповідача вказану суму боргу та судові витрати.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 13 червня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість по кредитному договору № 1031-4665 від 23.01.2022 в сумі 58 388,10 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» судовий збір в сумі 2147,20 грн.

Відповідач ОСОБА_1 не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити частково та стягнути з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість по кредитному договору № 1031-4665 від 23.01.2022 в сумі 12000,00 грн.

Апелянт вказує, що заявлені вимоги про стягнення суми заборгованості за відсотками за користування кредитом не відповідають вимогам статті 625 Цивільного кодексу України.

Вважає, що вимоги позивача про стягнення процентів за кредитом, нарахованих внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань після 12.02.2022 р., а саме спливу строку кредитування, задоволенню не підлягають.

Сума реального боргу має становити не більше 12000,00 грн, з яких: 8282,00 грн тіло кредиту; 3718,00 грн відсотки.

Крім того апелянт посилається на несправедливість умов кредитного договору щодо нарахування процентів.

У відзиві, який надійшов до апеляційного суду, ТОВ «Укр кредит Фінанс» просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 та без змін рішення місцевого суду, яке вважає обґрунтованим та законним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Згідно частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 58388,10 грн та беручи до уваги положення частини 13 статті 7, статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції встановив, і це підтверджено матеріалами справи, що 23.01.2022 року між сторонами у справі за допомогою веб сайту: https://creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс», було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1031-4665.

Позичальнику ОСОБА_1 було надано одноразовий ідентифікатор А259 для підписання кредитного договору № 1031-4665 від 23.01.2022 та Правил надання споживчих кредитів, про що не заперечував у відзиві відповідач.

Вказаний кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання споживчих кредитів ТОВ «Укр Кредит Фінанс», затверджених наказом № 301-П від 20.12.2021 та розміщених на їх сайті.

Відповідно до умов зазначеного кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 9100,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; заявлений строк - 21 днів; знижена % ставка - 2,00 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день.

У паспорті споживчого кредиту зазначено: інформацію та контактні дані кредитодавця (банку); основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додаткову інформації щодо встановленої пені, штрафів, процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, інші платежі; інші важливі правові аспекти. Також у паспорті споживчого кредиту наявний електронний підпис, який здійснив ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором А259.

Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1031-4665 від 23.01.2022 (п.2.9 договору) реальна річна процентна ставка становить 572 465,00%, а загальна вартість кредиту за весь строк кредитування складає 91 000,00 грн та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом 81 900 грн (п.2.10 договору).

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит у розмірі 9100,00 грн, відповідно до умов укладеного кредитного договору, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту №1031-4665 від 23.01.2022 та повідомленням ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 23.06.2023 №2876.

Згідно довідки про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 19.06.2023 заборгованість ОСОБА_1 становить 58388,10 грн, з яких 8282,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 50106,10 грн залишок відсотків.

Також місцевий суд встановив, що 23.01.2022 ОСОБА_1 було здійснено погашення коштів за кредитним договором на суму 1000 грн.

При вирішенні спору суд першої інстанції виходив із того, що позивач виконав умови договору, надавши відповідачу кредитні кошти, які відповідач зобов`язався повернути з відсотками в обумовлені договором строки, проте не виконав своїх зобов`язань. Тому дійшов висновку про стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 8282,00 грн та залишку відсотків у с умі 50106,10 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1,2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банка бо інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором,а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст.77 ЦПК України ).

Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що відповідач на виконання умов договору отримав кредитні кошти у розмірі 9100,00 грн, однак їх не повернув у строк, визначений кредитним договором, за ним утворилась заборгованість, яка становить 58388,10 грн, та складається 8282,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 50106,10 грн залишок відсотків. Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення вказаної суми боргу з відповідача на користь позивача та судові витрати.

В суді першої інстанції відповідач не погодився з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами та вважає умови кредитного договору щодо нарахування процентів несправедливими.

Аналогічні доводи викладені ним в апеляційній скарзі.

Перевіряючи такі доводи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.4. кредитного договору № 1031-4665 від 23.01.2022 року заявлений строк користування кредитом складає 21 (двадцать одна цiла, нуль сотих ) календарних днів з дня надання кредиту. Заявлений строк це обраний позичальником в момент укладання цього договору строк користування кредитом протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою (далі Заявлений строк).

Згідно з п. 1.2. кредитного договору - кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для Позичальника шляхом надання грошових коштів (далі Кредит) позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Тип кредиту кредитна лінія.

Відповідно до п. 2.3. кредитного договору тип процентної ставки за користуванням кредитом фіксована.

У п 2.8. кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів (до 19.11.2022) з моменту перерахування кредиту позичальнику (далі строк кредитування). Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Згідно п. 2.6. кредитного договору - нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно починаючи з першого дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, в наступних розмірах: - стандартна процентна ставка 3.00% (три цiлих, нуль сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключення строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою), - знижена процентна ставка 2.00% (дві цiлих, нуль сотих відсотки(-ів)) (право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п.п.3.4 - 3.9. цього договору), - пільгова процентна ставка 0,01% (нуль цілих, одна сота відсотка) (право користування Кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п.п. 3.4. - 3.6. цього Договору).

Заявлений строк - це строк (період) протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме процент за користування кредитом (в даному випадку 21 календарний день), який відповідач сам обирає при заповненні заявки на отримання грошових коштів.

Строк кредитування строк на який видаються грошові кошти Позичальнику, та якими він може користуватися (в даному випадку 300 днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (далі строк кредитування).

Дата повернення (виплати) кредиту - 19.11.2022 року.

Відповідно до п. 2.4. кредитного договору № 1031-4665 від 23.01.2022 року позичальник має право достроково до закінчення строку кредитування, передбаченого у п.2.8. цього договору сплатити кредит повністю у останній календарний день заявленого строку, як зазначено у п.п. 2.4.1 2.4.5. цього договору.

Дата початку заявленого строку /дата видачі кредиту 23.01.2022 (п. 2.4.1. Договору).

Останній календарний день заявленого строку / дата першої сплати процентів за користування кредитом (дострокове повернення в кінці заявленого строку) - 12.02.2022 (п. 2.4.2 договору).

Сума кредиту, грн. - 9 100,00 (п 2.4.3 договору).

Нараховані проценти за користування кредитом у заявлений строк, грн - 3822,00 (п. 2.4.4 договору).

Разом до сплати, грн. - 12 922,00 (п. 2.4.5 договору).

Таким чином, при заповненні заявки на отримання грошових коштів відповідач сам обрав базовий період, а саме 21 день, протягом якого він буде сплачувати саме проценти за користуванням кредитом.

Згідно п. 4.1. кредитного договору позичальник має право протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним кредиту, про що зобов`язаний повідомити кредитодавця у письмовій формі до закінчення вказаних 14 (чотирнадцяти) календарних днів. В такому випадку позичальник зобов`язаний протягом 7 (семи) календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від кредитного договору повернути кредитодавцю кредит, одержаний згідно з договором, та сплатити проценти за період з дня одержання кредиту до дня його повернення за ставкою, яка діяла під час фактичного користування кредитом.

Проте відповідач цим правом не скористався, та в подальшому користувався послугами кредитодавця за кредитним договором № 1031-4665 від 23.01.2022 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Частиною 2 ст. 9 вказаного Закону передбачено, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різнихпропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 9 зазначеного Закону інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості, зокрема, про тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України.

Згідно п. 7.1. кредитного договору цей Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання Кредиту. Укладаючи цей Договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на вебсайті кредитодавця (https://creditkasa.com.ua), повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись Договору, а тому добровільно та свідомо укладає Договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.

Відповідно до п.7.2. кредитного Договору позичальник даним підтверджує, що: п. 7.2.1. До укладення Договору уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування» на сайті https://creditkasa.com.ua, що забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. п. 7.2.2.

Договір не суперечить будь-яким договірним обмеженням, що є обов`язковими для Позичальника.

Відповідно до паспорта споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, затвердженого наказом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» № 301-П від 20.12.2021 р., який разом з кредитним договором складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, зазначено, що Стандартна ставка 3,0 % в день; знижена ставка - 2,0% в день.

Також зазначено тип процентної ставки - фіксована.

Крім того у паспорті споживчого кредиту зазначено, що споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи із обраних умов кредитування, що підтверджено відповідачем шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором А259.

Суд першої інстанції правильно послався на те, і з цим погоджується колегія суддів апеляційного суду, що вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спеціальною згодою, що відповідає принципу свободи, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Відповідач взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином.

Проценти визначені у договорі жодним чином не суперечать вимогам законодавства.

Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору та погодився із ними.

Крім того у постанові від 28 березня 2018 року по справі 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже позивачем дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) відповідачу.

З огляду на наведене, у кредитному договорі № 1031-4665 від 23.01.2022 сторонами було погоджено умови щодо розміру та сплати процентів, а відповідач ОСОБА_1 погодився з такими умовами шляхом його підписання 23.01.2022 з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором А259.

Відповідно до довідки про укладений договір надана фінансова послуга: а саме на надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 19.06.2023, що є розрахунком заборгованості, в якій чітко і точно відображено інформацію щодо стану заборгованості відповідача перед позивачем.

У вищезазначеному розрахунку заборгованості зазначено, що станом на 19.06.2023 залишок нарахованих відповідачу і не погашених ним відсотків становить 50106,10 грн., а сума основного боргу 8282,00 грн, всього 58388,10 грн.

Крім того, як убачається з розрахунку заборгованості, позивач не нараховував відповідачу жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень статті 625 ЦК України, пеню, штраф, комісій, або інших платежів за неналежне виконання умов кредитного договору.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

У постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року по справі 732/670/19 судом було зазначено про відсутність підстав, передбачених пунктом 5 частиною третьою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», щодо недійсності кредитного договору чи окремих його пунктів, оскільки максимальний розмір пені, нарахований кредитодавцем, не перевищує 50 відсотків від суми кредиту.

При належному виконанні договірних зобов`язань штрафна санкція у вигляді пені не застосовується, при цьому грошова сума нарахованої пені залежить і від періоду невиконання боржником взятих на себе зобов`язань.

Тобто п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» має місце щодо застосування до вимог про нарахування пені, а не до всіх умов Договору.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року по справі 524/5556/19.

Як встановив суд першої інстанції, і з цим погоджується колегія суддів, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Укр Кредит Фінанс», не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, що визначені в п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Згідно наданого розрахунку заборгованості Товариство здійснює лише нарахування по процентам (згідно п. 2.6. Договору) за користування кредитом в строк договору (згідно п. 2.8. Договору), що погоджений між сторонами.

З наведеного вбачається, що помилково ототожнювати проценти за користування кредитом, правове регулювання яких передбачене статтями 1048,1056-1 ЦК України, що нараховуються протягом строку договору (п. 2.8. Договору), є неустойкою (пенею) у разі невиконання (порушення, прострочення) зобов`язань боржником за договором .

Позивачем дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 10561 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) відповідачу.

Вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Відповідач взяв на себе зобов`язання за договором щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків та не виконав їх належним чином. Проценти, визначені у договорі, не суперечать вимогам законодавства.

Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору та погодився із ними.

У постанові від 28 березня 2018 року по справі 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наведене свідчить про те, що позивач правомірно нарахував проценти (згідно п. 2.6. Договору) протягом строку договору (згідно п. 2.8. Договору), що відображено у розрахунку заборгованості, наданому до справи, який проаналізовано місцевим судом та не спростований стороною відповідача належними і допустимими доказами.

Питання визнання недійсними пунктів договору щодо нарахування процентів за користування кредитом були предметом дослідження у постановах Верховного Суду, а саме: від 12.01.2021р. по справі 524/5556/19; від 07.10.2020р. по справі № 127/33824/19; від 09.09.2020р. по справі № 732/670/19; від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, від 18 червня 2021 року у справі № 234/8079/20), якими встановлено відсутність порушень зі сторони кредитодавця вимог Закону України «Про захист прав споживачів», які укладені відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».

Позивачем дотримано вимоги Правил роботи банків та небанківських фінансових установ, зокрема тих, що надають послуги з кредитування, викладених у Законі України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», де зазначено, що «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення».

При цьому вказані Правила не передбачають скасування відсотків за користування кредитними коштами згідно договору. Таке нарахування є правомірним з боку кредитора.

У розділі 8 Кредитного договору передбачена відповідальність позичальника за неналежне виконання кредитного договору.

Як свідчать матеріали справи та наданий позивачем розрахунок боргу жодних штрафних санкцій відповідачу за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором не нараховувались.

Проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст. 1048, 1054, 10561 ЦК України та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Отже доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 , які зводяться до незгоди з ухваленим рішенням суду, правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Рішення суду відповідає нормам матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегією суддів не встановлено.

За таких обставин апеляційна скарга відповідача залишається без задоволення, а рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 13.06.2024 без змін.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 13 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук