Справа № 462/8761/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючої судді Гедз Б.М., розглянувши у місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої львівської державної нотаріальної контори Львівської області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зняття арешту з майна,-

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Смолинець Я.І. за допомогою сервісу «Електронний Суд» звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів, в якій просив, із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, скасувати арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , який накладений на підставі постанови Управління МВС України у Львівській області № 4202 від 04.09.2003 та скасувати рішення державного реєстратора Першої львівської державної нотаріальної контори про арешт нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , що зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: №4408723, зареєстровано: 26.01.2007 за № 4408723 реєстратором Перша львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанови на підставі № 4202 від 04.09.2003 Управління МВС України у Львівській області; скасувати рішення державного реєстратора Першої львівської державної нотаріальної контори про арешт нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , що зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: №4408745, зареєстровано: 26.01.2007 за № 4408745 реєстратором Перша львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанови на підставі № 4202 від 04.09.2003 Управління МВС України у Львівській області; скасувати рішення державного реєстратора Першої львівської державної нотаріальної контори про арешт нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , що зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: №4408745, зареєстровано: 26.01.2007 за № 4408755 реєстратором Перша львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанови на підставі № 4202 від 04.09.2003 Управління МВС України у Львівській області. В обгрунтування заявлених позовних вимог вказує, що позивач на праві спільної сумісної власності є власником квартири АДРЕСА_1 . Власниками вказаної квартири, окрім неї, також є: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 . Після відкриття спадщини на майно за померлим встановлено, що згадану квартиру накладено арешти, зареєстровані Першою львівською державною нотаріальною конторою 26.01.2007. Арешти на квартиру було накладено на підставі постанови Управління МВС України у Львівській області № 4202 від 04.09.2003 в межах кримінального провадження № 141-1530. Із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, зазначає, що було надалі встановлено, що кримінальна справа № 141-1530 щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_9 була скерована до суду та вироком Галицького районного суду м. Львова від 26.12.2006 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 засуджені до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнені від відбування покарання із встановленням іспитового строку протягом одного року. ОСОБА_3 засуджена до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання із встановленням іспитового строку протягом одного року. Однак, вказаним вироком суду не було вирішено питання скасування арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_1 , співвласником якої є позивач. Позивач у справі не була учасником кримінального провадження № 141-1530, такий вид санкції як конфіскація майна за результатами розгляду згаданого кримінального провадження також судом не застосовувався, відтак оскільки продовження застосування арешту на квартиру порушує права позивача як співвласника квартири вільно володіти та розпоряджатись належним їй майном, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 21 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

27.11.2023 представник позивача адвокат Смолинець Я.І., на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, за допомогою підсистеми «Електронний Суд» подав письмову заяву про усунення недоліків та ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 30 листопада 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Витребувано у Першої львівської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію постанови № 4202 від 04.09.2003 Управління МВС України у Львівській області, на підставі якої накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Також постановлено витребувати у Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області інформації щодо прийнятого рішення в рамках кримінального провадження № 141-1530, в межах якого на підставі постанови № 4202 від 04.09.2003 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

26.12.2023 представник відповідача ГУ МВС України у Львівській області Гій А.А. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заявлені позовні вимоги заперечила у повному обсязі та просила у задволелнні позову відмовити. На виконання ухвали суду про витребування доказів, відповідачем представлено відповіді Слідчого управління ГУ НП у Львівській області та Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП у Львівській області щодо результатів розгляду кримінального провадження № 141-1530. Так, згідно із вказаних відповідей, вироком Галицького районного суду м. Львова від 26.12.2006 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 засуджені до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнені від відбування покарання із встановленням іспитового строку протягом одного року. ОСОБА_3 засуджена до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання із встановленням іспитового строку протягом одного року. Представник відповідача зазначає, що після надходження кримінального провадження до суду питання щодо скасування арешту повинно вирішуватись суддею при ухваленні вироку відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 324 КПК України (в редакції 1960 року), а відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України в редакції від 1960 року, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподіл судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, яким постановив вирок. При цьому, звертає увагу на той факт, що підставою для накладення арешту на майно у даному випадку слугувала постанова № 42020 від 04.09.2003, однак рішення про про дрежавну реєстрацію арешту нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 . За необгрунтованості заявлених позовних вимог просила суд у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

02.01.2024, на виконання ухвали суду про витребування документів, отримано письмову відповідь, відповідно до якої Першою Львівською державною нотаріальною конторою повідомлено суд, що для отримання копії запитуваної постанови № 4202 від 04.09.2003 необхідно звернутись у Львівський обласний нотаріальний архів. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, розгляд справи просили проводити за відсутності їх уповноваженого представника.

У зв`язку із отриманою від Першої львівської державної нотаріальної контори інформацією, з огляду на характер та об`єм доказів, у витребуванні яких виникла необхідність в ході судового розгляду справи, а також обсяг та характер обставин, що підлягають встановленню, з метою їх повного зясування, справедливого та неупередженого розгляду справи, суд ухвалою від 10 січня 2024 року постановив про продовження розгляду вказаної справи за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01 лютого 2024 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Смолинця Я.І. про витребування доказів у справі, витребувано із Львівського обласного нотаріального архіву копію постанови № 4202 від 04.09.2003 Управління МВС України у Львівській області.

15.02.2024, на виконання вимог ухвали суду від 01.02.2024 про витребування доказів у справі, від Львівського державного нотаріального архіву на адресу суду отримано копію постанови від 03 вересня 2003 року про накладення арешту на майно ОСОБА_3 в межах кримінального провадження № 141-1530.

Ухвалою суду від 19.02.2024, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, до участі у справі в якості третіх осіб залучено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Крім того, ухвалою суду від 19 лютого 2024 року задоволено клопотання клопотання представника позивача адвоката Смолинця Я.І. про витребування доказів у справі, витребувано із Галицького районного суду м. Львова належним чином завірену копію вироку суду від 26 грудня 2006 року, ухваленого за результатами розгляду кримінальної справи № 141-1530 про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2, 3 ст. 358, ч. 2 ст. 361, ч. 1 ст. 357 КК України.

19.03.2024, на виконання ухвали суду від 19.02.2024, на електронну адресу суду отримано відповідь Галицького районного суду м. Львова.

21 березня 2024 року ухвалою Залізничного районного суду задоволено клопотання представника позивача адвоката Смолинця Я.І., витребувано із Філії Державної установи «Центр установи «Центр пробації» у Львівській області та Львівської обласної прокуратури копію вироку Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2006 року, ухваленого у справі № 1/3/06 за результатами розгляду кримінальної справи № 141-1530 про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2, 3 ст. 358, ч. 2 ст. 361, ч. 1 ст. 357 КК України.

Розгляд справи, за клопотанням учасників, вирішено продовжувати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На виконання ухвали суду від 21 березня 2024 року, на адресу суду 18.04.2024 отримано письмову відповідь від Філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області та 29.04.2024 від Львівської обласної прокуратури.

Станом на час розгляду справи клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та перевіривши їх доказами,суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 11.09.1996 Львівським бюро приватизації відомчого житла Львівської залізниці квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної, спільної сумісної власності гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 (згідно свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 , виданого 24.04.2003 міським відділом реєстрації актів громадянського стану прізвище після одруження ОСОБА_11 ), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2 , виданого 14 березня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Єршов Віктор Ілліч помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається із змісту запиту приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Якиміва Н.Б. у зв`язку із відкриттям спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , а також із відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешти: реєстраційний номер обтяження 4408723, який зареєстровано 26.01.2007 реєстратором: Перша львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова № 4202 Управління МВС України у Львівській області від 04.09.2003, власником майна, на яке накладено обтяження зазначено ОСОБА_7 ; реєстраційний номер обтяження: 4408745, який зареєстровано 26.01.2007 реєстратором: Перша львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова № 4202 Управління МВС України у Львівській області від 04.09.2003, власником майна, на яке накладено обтяження зазначено ОСОБА_8 . Також: реєстраційний номер: 4408755, який зареєстровано 26.01.2007 реєстратором: Перша львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова № 4202 Управління МВС України у Львівській області від 04.09.2003, власником майна, на яке накладено обтяження зазначено ОСОБА_3 .

Згідно відповіді Слідчого управління ГУ НП у Львівській області № 34530/16/02-23 від 21.12.2023 та Управління інформаційно-аналітичної підтримки № 283521/01-2023 від 20.12.2023 кримінальна справа № 141-1530, порушена СУ УМВС України у Львівській області 20.05.2002 за ч. 1 ст. 364, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 361 КК України щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 20.07.2002 скерована до суду в порядку ст. 232 КПК України (в редакції 1960 року) та вироком Галицького районного суду від 26.12.2006 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 засуджені до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнені від відбування покарання із призначенням іспитового строку протягом 1 року. ОСОБА_3 засуджена до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком протягом 1 року.

Згідно постанови слідчого СУ УМВСУ у Львівській області Покидька В.М. від 03 вересня 2003 року про накладення арешту в ході здійснення досудового розслідування у кримінальній справі № 141-1530 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 361, ч. 2, 3 ст. 358, ч. 1 ст. 357 КК України, оскільки санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає конфіскацію майна, з огляду на необхідність забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна та з метою забезпечення можливого в майбутньому цивільного позову, постановлено накласти арешт на майно обвинуваченої ОСОБА_3 , де б воно не знаходилось.

Законодавець у частині першій статті 16 ЦКУкраїни встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Позивач звертаючись до суду із позовними вимогами про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 , зазначає, що такий було накладено слідчим в межах кримінальної справи № 141-1530, при цьому вона як співвласник згаданої квартири не була учасником кримінального провадження та є спадкоємцем одного із співвласників квартири ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач у справі ГУ МВС України у Львівській області у поданому відзиві на позовну заяву звертає увагу на те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України в редакції 2012 року підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково і таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Згідно п. 9 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства, до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Нормою ч. 6 ст. 126 КПК України 1960 року передбачено, що після надходження кримінального провадження до суду питання щодо скасування арешту повинно вирішуватись суддею при ухваленні вироку відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 324 КПК України в редакції 1960 року. При цьому, ч. 1 ст. 409 КПК України 1960 року питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, якщо суд не вирішив цих вирішуються судом, який постановив вирок.

Поруч з цим, як зазначає Велика палата Верховного суду у своїх висновках, викладених у постанові від 24.04.2019 у справі №2-3392/11, спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі -КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі N 372/2904/17-ц) абоКПК України 2012 року(постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі N 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

У даному випадку слід зважати на той факт, що у арешт накладено в рамках проведення досудового розслідування на майно, співвласником якого є позивач, яка не була учасником кримінального провадження ні на стадії досудового розслідування, ні надалі в ході судового розгляду кримінальної справи, відтак зважаючи на приватноправовий характер спору, що виник між сторонами у справі, розгляд зазначеної справи підлягає в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом, що відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

Поруч з цим, у відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, у відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту» № 5 від 03.06.2016 при проведенні попереднього судового засідання, а якщо воно не проводиться, то при підготовці справи до судового розгляду, суд має визначити факти, які необхідно встановити для вирішення спору, з`ясувати, які докази подані чи подаються кожною стороною для обґрунтування своїх доводів чи заперечень, а також з яких правовідносин виник спір, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зокрема, у матеріалах справи залежно від предмета та підстави позову мають бути належним чином завірені копії акта опису та арешту, постанови про арешт коштів чи майна боржника, вироку, рішення суду або іншого органу, на виконання яких проводився опис і арешт, матеріали, що є в кримінальній справі щодо належності описаного майна і джерел коштів на його придбання, документи про право власності на майно, кредитні зобов`язання, реєстраційні посвідчення, паспорти та інші документи, що видаються на це майно.

Оцінюючи надані сторонами у справі та зібрані в ході судового розгляду докази у справі у їх сукупності, суд звертає увагу на те, що згідно відповіді наданої на ухвалу суду про витребування доказів Галицьким районним судом м. Львова повідомлено, що надати копію вироку Галицького районного суду м. Львова від 26.12.2006 у справі № 1/3/06 про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_9 не видається можливим, оскільки відповідно до «Переліку судових справ і документів, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання», затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 07.12.2017 № 1087, справи відповідної категорії знищені, оригінал вироку не зберігся.

На виконання ухвали суду про витребування доказів Львівська обласна прокуратура у своїй відповіді № 09/3-402Вих-24 повідомила, що надати вирок Галицького районногосуду м. Львова від 26.12.2006, ухваленого у справі № 1/3/06 за результати розгляду кримінальної справи № 141-1530 про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2,3 ст. 358, ч. 2 ст. 361, ч. 1 ст. 357 КК України не представляється можливим у звязку із закінченням, відповідно до наказу Генерального прокурора України від 08.01.2019 № 2 «Про затвердження Переліку документів, що створюються під час діяльності органів прокуратури України, із зазначенням строків зберігання документів», строку зберігання таких документів.

Із відповіді Філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області № 388/36-24 на виконання ухвали суду про витребування доказів у справі встановити та перевірити відомості щодо призначеного покарання обвинуваченим за результати розгляду кримінальної справи № 141-1530 про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та відбуття ними покарання суд також позбавлений можливості, оскільки, відповідно до змісту відповіді, строки зберігання документації стосовно засуджених осіб, які перебувають на обліку в уповноваженому органі з питань пробації становлять три роки, журналів обліку осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням п`ять років.

Згідно відповіді Слідчого управління ГУ НП у Львівській області № 34530/16/02-23 від 21.12.2023 та Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП у Львівській області № 2835/21/01-2023 від 20.12.2023 наявні відомості, що згідно вироку Галицького районного суду м. Львова від 26.12.2006 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 засуджені до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнені від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. ОСОБА_3 засуджена до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іситовим строком терміном 1 рік.

Разом з тим, вирок Галицького районного суду м. Львова від 26.12.2006 за результатами розгляду кримінальної справи № 141-1530 про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2,3 ст. 358, ч. 2 ст. 361, ч. 1 ст. 357 КК України в ході судового розгляду справи суду не представлено, достовірні відомості щодо оскарження вказаного вироку та набрання ним законної сили у суду також відсутні.

Звертаючись до суду із позовом про скасування арешту, позивач, надалі уточнивши позовні вимоги, остаточно просить суд скасувати три обтяження на квартиру АДРЕСА_1 , а саме: № 4408723 від 26.01.2007; № 4408745 від 26.01.2007 та № 4408755 від 26.01.2007.

Так, згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна арешт, якому присвоєно реєстраційний номер обтяження № 4408723, внесено 26.01.2007 щодо ОСОБА_7 як власника такого майна; арешт із реєстраційним номером обтяження № 4408745 внесено 26.01.2007 щодо ОСОБА_8 як власника нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 та обятження за № 4408755 внесено 26.01.2007 щодо власника майна ОСОБА_3 .

Як вбачається із представленої на виконання ухвали суду про витребування доказів у справі Львівським державним нотаріальним архівом копії постанови слідчого СУ УМВС у Львівській області Покидька В.М. про накладення арешту від 03 вересня 2003 року за результатами розгляду кримінальної справи № 141-1530 такою було вирішено питання накладення арешту на майно лише обвинуваченої ОСОБА_3 .

Постанов чи будь-яких інших документів, що слугували підставою для реєстрації обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 за № 4408723 щодо ОСОБА_7 та № 4408745 щодо ОСОБА_8 суду не надано.

Крім того, як вбачається із свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 11.09.1996 Львівським бюро приватизації відомчого житла Львівської залізниці квартира АДРЕСА_1 станом на час видачі такого належить на праві приватної, спільної сумісної власності гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_5 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

При цьому, згідно змісту супровідного листа №4202, адресованого 04.09.2003 слідчим СУ УМВС України у Львівській області ОСОБА_12 завідуючому Першою державною нотаріальною контороюм. Львова при скеруванні постанов про накладення арешту на майно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 слідчим додатково також повідомлено, що згідно інформації наданої ЛОДКБТІ та ЕО станом на 03.09.2003, зокрема ОСОБА_7 на праві власності належить частки квартири АДРЕСА_4 ; ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_5 .

У сукупності із наведеними вище суперечливими обставинами, суд бере до уваги і слушне зауваження сторони відповідача щодо наявних розбіжностей в частині реєстрації арешту, скасування якого є предметом вказаного спору, зокрема судом встановлено, що постанова б/н, якою слідчим у межах проведення досудового розслідування у кримінальній справі № 141-1530 постановлено про накладення арешту на майно ОСОБА_3 , яка є співвласником кв. АДРЕСА_1 прийнята слідчим 03 вересня 2003 року та скерована 04.09.2003 Першій Львівській державній нотаріальній конторі супровідним листом за № 4202.

В свою чергу вирок Галицького районного суду м. Львова за результатами розгляду кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_9 ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 361, ч. 2,3 ст. 358, ч. 1 ст. 357 КК України, за відомостями отриманими в ході судового розгляду, ухвалено 26 грудня 2006 року.

Натомість, згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна реєстрацію обтяжень квартири АДРЕСА_1 за № 4408723 щодо ОСОБА_7 , № 4408745 щодо ОСОБА_8 та № 4408755 щодо ОСОБА_3 проведено 26.01.2007, тобто вже після ухвалення вироку Галицького районного суду м. Львова від 26.12.2006 та по спливу більше 3-ох років.

Відповідно принципу змагальності, викладеного у ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Положення частини 4 ст. 174 КПК України передбачає, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Разом з тим, враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що у даному випадку, стороною позивача не доведено належними та допустимими у розумінні ст. 81 ЦПК України доказами заявлених позовних вимог, суду не представлено вироку суду, відтак відсутня можливість безсумнівного встановлення та перевірки обставин в частині вирішення судом питання непризначення покарання у виді конфіскації майна, з метою ймовірного забезпечення якої і накладався арешт, як і не надано документів, що слугували підставами для реєстрації обтяжень за № 4408723 та № 4408745, при цьому зазначені обтяження на майно зареєстровано у реєстрі заборон відчуження вже після постановлення вироку суду та щодо осіб, які за відомостями свідоцтва про право власності на квартиру станом на 1996 рік, не є власниками такого майна, а тому на підставі наявних суперечливих фактичних даних справи відстутні передбачені законом підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про скасування арешту.

Керуючись ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

В позові ОСОБА_1 до Першої львівської державної нотаріальної контори Львівської області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зняття арешту з майна відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_6

Відповідач: Перша Львівська державна нотаріальна контора Львівської області, , місцезнаходження: м. Львів, вул. Саксаганського, 6

Відповідач: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, , місцезнаходження: м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3

Третя особа: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП невідомо, АДРЕСА_3

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_7

Третя особа: ОСОБА_4 , РНОКПП невідомо, АДРЕСА_3

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал рішення знаходиться у справі № 462/8761/23

Суддя: Б.М.Гедз