28.11.2024 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/879/24
Провадження № 2/533/284/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(за правилами спрощеного позовного провадження)

28 листопада 2024 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - Оксенюк М. М.,

за участю: секретаря судового засідання - Шуліки Л. Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання,

УСТАНОВИВ

24.09.2024 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період його навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не нижче 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи досягнення ОСОБА_3 23-х років - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання свого повнолітнього сина, який навчається на денному відділенні Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ та повністю знаходиться на утриманні позивача. Кошти позивачу потрібні на витрати, які пов`язанні з навчанням повнолітнього сина.

Ухвалою суду від 25.09.2024 вищезазначений позов залишено без руху та надано час для усунення недоліків.

25.10.2024 позивач усунула недоліки.

Згідно ухвали суду від 29.10.2024 вбачається, що справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Окрім цього, судом вирішено питання про залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 .

Позивач у судове засідання не з`явилася, але направила заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, але направив заяву про розгляд справи без його участі, позов позивача визнає частково та прохає стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина від першого шлюбу у розмірі 1/8 частини, оскільки спроможній сплачувати аліменти лише в зазначеному розмірі, так як починаючи з 15.12.2018 року є інвалідом 2 групи безтерміново, не працює та отримує тільки пенсію по інвалідності. Окрім цього, на даний час утримує іншого неповнолітнього сина від другого шлюбу, який теж навчається.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, але направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов позивача підтримав та прохав задовольнити, оскільки у зв`язку з навчанням потребує від батька допомоги.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов позивача підлягає до часткового задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.3 та ч.4 ст.12, ч.1 та ч.2 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач по справі ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Згідно з ч.2 ст.27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою ст.157 цього Кодексу.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України.

Згідно приписів ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років, але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу.

При цьому суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки, це

дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, так як було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини.

Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

Як вбачається із ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Також, суд враховує положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі №225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі №644/3610/16-ц.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження (Постанова Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі №6-1296цс15).

Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №761/10510/17.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню ст.199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких

юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно довідки вбачається, що з 01.09.2023 ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання в Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ, закінчує навчання 30.06.2026.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, не працює, а тому потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, що також не заперечувалося відповідачем.

Також, суд при вирішенні питання щодо розміру аліментів, приймає до уваги те, що позивач до суду не надала будь-яких належних та допустимих доказів на обґрунтування позову щодо стягнення з відповідача аліментів, а саме в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку або доходу.

Окрім цього, суд при вирішенні питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, приймає до уваги те, що відповідач визнав позов позивача частково, а саме у розмірі 1/8 частини.

Відповідач починаючи з 15.12.2018 року є інвалідом 2 групи безтерміново, одружений та має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , який відповідно до договору №2/2024/ФН-1 від 01.08.2024 навчається на денній формі в Полтавському державному медичному університеті.

Отже, суд встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов до висновку про те, що повнолітній син відповідача, який навчається у навчальному закладі на денній формі навчання, не працює та не має інших доходів, які б були достатніми для належного забезпечення його навчання та побуту, а тому стягнення аліментів з батька на його утримання є необхідним, при цьому обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку або доходу щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 24.09.2024 і до закінчення ним навчання, а саме до 30.06.2026.

Також, відповідно до п.1 ст.430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць з відповідача на користь позивача на утримання дитини підлягає до негайного виконання.

Щодо процесуальних витрат.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» та до ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судових витрат при подачі позову про стягнення аліментів, а також враховуючи те, що відповідач звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи, а тому суд вважає що судові витрати у виді судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.191, 199, 200 СК України, ст.10, 12, 81, 141, 247, 263-265, 268, 274-279, 354-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , номер картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період його навчання у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку або доходу, щомісячно, починаючи з 24.09.2024 року і до закінчення ним навчання, а саме до 30.06.2026.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення про стягнення аліментів на період навчання у межах суми платежу за один місяць з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 - допустити до негайного виконання.

Судові витрати зі сплати судового збору компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене впродовж тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення надруковане суддею в нарадчій кімнаті і є оригіналом.

Суддя М.М.Оксенюк