ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 672/179/24

Провадження № 22-ц/4820/922/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Заворотна А. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 27 лютого 2024 року (суддя Пономаренко Л. Е., повне судове рішення складено 29.02.2024) у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

21 лютого 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій зазначала, що з 2000 року по 2022 рік перебувала з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 14.10.2022 шлюб розірвано. ОСОБА_1 систематично вчиняє стосовно неї психологічне насильство, переслідує, кожного дня приходить на квартиру за місцем її проживання, стукає у двері, вимагає відчинити йому двері, вимикає електроенергію у квартирі. Під час свого приходу постійно проводить відеозйомку на мобільний телефон, яку в подальшому відображає в соціальних мережах та надсилає їхнім спільним знайомим. Контролює її місце перебування та коло спілкування. Пише та телефонує колегам по роботі з метою з`ясування її поведінки. Вона неодноразово зверталася до органів поліції і працівники поліції виносили термінові заборонні приписи стосовно кривдника. 14.02.2024 ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КпАП України. Існують об`єктивні ризики продовження насильства з боку кривдника, а також настання тяжких наслідків.

Тому заявниця просила видати обмежувальний припис строком на 6 місяців відносно ОСОБА_1 та визначити такі тимчасові обмеження його прав:

-заборонити наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця фактичного проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 ;

-заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у невідомому місці, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

-заборонити вести листування, телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-повідомлення) з ОСОБА_2 , контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 27 лютого 2024 року заяву задоволено частково. Видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 , яким визначено такі тимчасові обмеження його прав строком на 6 місяців: заборонено ОСОБА_1 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця фактичного проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 ; заборонено ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви. Посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Вказує, що ніколи не вчиняв домашнього насильства та психологічного тиску, а обмеження його прав унеможливлює виконання батьківських обов`язків перед неповнолітнім сином. Він не становить загрози для родини та суспільства, а рішення про взяття на профілактичний облік, вважає приниженням його честі та гідності.

У засідання апеляційного суду учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 14.10.2022 розірвано.

17.06.2023 винесено терміновий заборонний припис серії АА №125752 строком на 10 діб стосовно кривдника ОСОБА_1 у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства психологічного характеру стосовно постраждалої особи ОСОБА_2 , яким зобов`язано: залишити місце проживання постраждалої особи, встановлено заборону на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

08.02.2024 ОСОБА_2 звернулася із заявою до ВПД № 1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області про те, що колишній чоловік ОСОБА_1 за її місцем проживання вчиняє домашнє насильство відносно неї.

12.02.2024 винесено терміновий заборонний припис серії АА №239261 строком на 5 діб стосовно кривдника ОСОБА_1 у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства психологічного характеру стосовно постраждалої особи ОСОБА_2 , яким встановлено заборону на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Постановою Городоцького районного суду Хмельницької області від 14.02.2024, яка залишена без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 26.02.2024, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КпАП України та застосовано до нього стягнення у виді 30 годин громадських робіт.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи заяву про видачу обмежувального припису, суд першої інстанції виходив з того, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо заявниці.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон), який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість; нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

На підставі пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону).

Закон визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (частина четверта статті 26 Закону).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні (частина перша статті 350-6 ЦПК України).

На підтвердження фактів домашнього насильства заявниця надала копії документів: терміновий заборонний припис від 17.06.2023 стосовно кривдника ОСОБА_1 ; терміновий заборонний припис від 12.02.2024 стосовно кривдника ОСОБА_1 ; заяву до ВПД № 1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області від 08.02.2024 про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства; постанову Городоцького районного суду від 14.02.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Факт неодноразового звернення заявниці до відповідних органів з підстав вчинення щодо неї психологічного насильства свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявницею і заінтересованою особою та підтверджує факт того, що ОСОБА_1 систематично вчиняє щодо ОСОБА_1 домашнє насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суд першої інстанції вірно вказав, що вжиті заявницею заходи для її захисту, а саме звернення до правоохоронних органів, не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту її прав.

Доказів протилежного матеріали справи не містять і таких не надано ОСОБА_1 .

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що він ніколи не вчиняв домашнього насильства та психологічного тиску стосовно заявниці спростовується матеріалами справи.

З урахуванням наведеного та враховуючи факт визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КпАП України, суд правомірно встановив, що наявні правові підстави для задоволення заяви.

Згідно частиною другою статті 350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Тому посилання в апеляційній скарзі на те, що взяття на профілактичний облік є приниженням честі та гідності, необґрунтоване, оскільки прямо передбачено нормами ЦПК України.

Безпідставним є твердження ОСОБА_1 про те, що вжиття тимчасових обмежень його прав унеможливлює виконання ним батьківських обов`язків. Він не позбавлений права приймати участь у вихованні дитини.

З огляду на викладене апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для відмови в задоволенні заяви.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 27 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 травня 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта