"23" травня 2024 р. Справа № 363/2316/24
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23 травня 2024 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_3 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання дружини, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2024 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено суддю Рукас О.В.

На виконання вимог ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України судом 14.05.2024 року зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру з метою визначення зареєстрованого у встановленому законодавством порядку місця проживання відповідача ОСОБА_2 . Як вбачається з відповіді № 591625 від 14.05.2024 року, зареєстрованим у встановленому законодавством порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_3 .

З довідки від 05.10.2022 року № 3240- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи також вбачається, що ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На даний момент часу ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Оскільки Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309 встановлено, що до переліку територій можливих бойових дій відноситься Дружківська міська територіальна громада Краматорського району Донецької області з 24.02.2022 року, позивач та відповідач зареєстровані на території вказаної громади, у той же час позивач має статус ВПО та фактично проживає за іншою адресою, то з метою забезпечення належної процесуальної комунікації з учасниками справи ухвалою суду від 15.05.2024 року у Міністерства соціальної політики України було витребувано інформацію щодо позивача та відповідача з Єдиної інформаційної бази даних про взятих на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

21.05.2024 року до суду надійшов лист Міністерства соціальної політики України від 21.05.2024 року № 12618/0/2-24/3, з якого вбачається, що як позивач ОСОБА_1 , так і відповідач ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеними особами. Адресою фактичного місця проживання позивача та відповідача в базі даних значиться АДРЕСА_4 .

У зв`язку з цим суд також звертає увагу, що 22.05.2024 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про ознайомлення з матеріалами справи, в якому адресою фактичного проживання відповідачем було також вказано АДРЕСА_4 , чим підтверджено факт можливості здійснення процесуальної комунікації за вказаною адресою.

Розглянувши матеріали позовної заяви та додатків до неї, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, недотримання вимог щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених ст. 175, 177 ЦПК України, є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків.

З позовної заяви вбачається, що як підстава для отримання аліментів на утримання ОСОБА_1 вказується на приписи сімейного законодавства, викладені у ст. 75 та ст. 88 СК України.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Суд звертає увагу, що до матеріалів позовної заяви додано документи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 є непрацездатною внаслідок досягнення пенсійного віку. У той же час, право на утримання аліментів на підставі ст. 75 СК України, обумовлюється наявністю сукупності юридичних фактів: непрацездатність одного з подружжя, який потребує утримання, та можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу.

У позовній заяві зазначається, що ОСОБА_2 є працездатним, інших осіб на утриманні не має, отримує дохід, стан його здоров`я дозволяє працювати. Однак при цьому, жодних документів на підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи не додано. Так само разом з позовною заявою відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України не подано жодних клопотань про витребування документів чи інформації, зокрема, що стосується отримання ОСОБА_2 доходів.

Таким чином, до матеріалів позовної заяви не долучено жодних документів на підтвердження того, що ОСОБА_2 , як другий з подружжя, має можливість надавати матеріальну допомогу, що є однією з ключових умов отримання аліментів на утримання відповідно до ст. 75 СК України. Клопотань про витребування таких документів позивачем також не подано.

Відповідно до ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Аналіз наведених приписів законодавства дає можливість зробити висновок, що виникнення права на утримання відповідно до положень ст. 88 СК України також обумовлюється наявністю сукупності юридичних фактів: 1) проживання одного з подружжя з дитиною з інвалідністю; 2) відсутність можливості дитини з інвалідністю обходитися без постійного стороннього догляду; 3) факт опікування дитиною того з подружжя, з ким проживає ця дитина; 4) наявність у другого з подружжя можливості надавати матеріальну допомогу.

До позовної заяви додано документи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом І групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду. У той же час, до позовної заяви не додано документів на підтвердження факту проживання разом з дитиною за однією адресою та факту опікування дитиною, зокрема, довідки ВПО, акти про склад сім`ї, документи органу опіки та піклування щодо опікування дитиною тощо. Крім того, відсутні матеріали, що стосуються можливості ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу, з приводу чого судом було зазначено вище.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Недоведеність обставин, викладених у позовній заяві, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Крім того необхідно врахувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відтак, позивачу необхідно усунути зазначені недоліки, надавши підтвердження можливості відповідача надавати матеріальну допомогу, проживання за однією адресою разом з дитиною з інвалідністю та опікування нею. У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 190 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В. Рукас