ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/1091/24Головуючий у 1-й інстанції Чорна В.Г.
Провадження № 22-ц/817/988/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

за участі секретаря Сович Н.А.

та представника ОСОБА_1 - адвоката Моленя Р.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 599/1091/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк Приват Банк, інтереси якого представляє ОСОБА_2 , на додаткове рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 19 серпня 2024 року, ухваленого суддею Чорною В.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

у травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 , АТ КБ ПриватБанк про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язати вчинити дії.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 30 липня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , АТ КБ "ПриватБанк" про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язати вчинити дії задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність ОСОБА_3 та АТ КБ «ПриватБанк», що полягає у не виключенні відомостей про заборгованість ОСОБА_1 за договором поруки, який забезпечував виконання кредитного договору № TECNAE від 08 вересня 2008 року, з обліку банку, системи «Приват-24», невжитті заходів для виключення відомостей про наявність невиконаних кредитних зобов`язань за зазначеним договором з кредитної історії ОСОБА_1 в Українському Бюро Кредитних Історій.

Зобов`язано ОСОБА_3 та АТ КБ "ПриватБанк" виключити відомості про заборгованість ОСОБА_1 за договором поруки, який забезпечував виконання кредитного договору № TECNAE від 08 вересня 2008 року, з обліку банку, системи «Приват-24» та вжити усіх необхідних заходів для внесення змін до відомостей про кредитні зобов`язання, зокрема, про відсутність заборгованості за кредитним договором № TECNAE від 08 вересня 2008 року у кредитній історії ОСОБА_1 в Українському Бюро Кредитних Історій.

Стягнуто з ОСОБА_3 та АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 судові витрати: сплачений судовий збір 1221,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу.

05 серпня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Молень Р.Б., через поштові засоби зв`язку, подав заяву про відшкодування судових витрат.

Додатковим рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 19 серпня 2024 року стягнуто із АТ КБ Приват Банк на користь ОСОБА_1 22040 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду, представник АТ КБ ПриватБанк - Сокуренко Н.В. подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати додаткове рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 19 серпня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у відшкодуванні витрат у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначила, що дана справа є нескладною, також слід враховувати невеликий обсяг матеріалів у даній справі та кількість підготовлених позивачем процесуальних документів, які не є великої складності, наявність усталеної судової практики по даній категорії справ, вважають, що адвокатським об`єднанням було суттєво завищено вартість 1 години роботи адвоката та судом першої інстанції стягнуто завищений розмір витрат на правничу допомогу.

Отже, судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Молень Р.Б. подав відзив на апеляційну скаргу представника АТ КБ ПриватБанк - Сокуренко Н.В., у якому зазначив, що позов у даній справі не має ціни, оскільки вимога позивача носить немайновий характер, відтак заперечення сторони відповідача щодо невідповідності розміру витрат на правничу допомогу ціні позову є безпідставним.

Окрім того, твердження апелянта про незначну складність даної справи є необґрунтованим, адже справа не є поширеною, зважаючи на те, що предметом є захист прав та інтересів позивача від неправомірної бездіяльності АТ КБ «ПриватБанк», що полягає у не виключенні відомостей про заборгованість ОСОБА_1 за договором поруки, який забезпечував виконання кредитного договору № TECNAE від 08 вересня 2008 року, з обліку банку, системи «Приват-24», невжитті заходів для виключення відомостей про наявність невиконаних кредитних зобов`язань за зазначеним договором з кредитної історії ОСОБА_1 в Українському Бюро Кредитних Історій.

Водночас, актуальних постанов Верховного Суду у такій категорії справ немає, що загалом спростовує твердження апелянта про те, що «є усталена судова практика у цій категорії справ».

Відтак, оскаржуване рішення постановлено з дотриманням норм процесуального права та повним та всебічним з`ясуванням обставин даної справи, а аргументи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

АТ КБ ПриватБанк та їх представник ОСОБА_2 повідомлялися про розгляд справи шляхом направлення судових повісток до електронного кабінету, про що в матеріалах справи наявні довідки про доставку електронного документа.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

ОСОБА_3 повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на поштову адресу, однак вона повернулась на адресу Тернопільського апеляційного суду як не отримана з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності АТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_3 , які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Молень Р.Б., у судовому засіданні апеляційну скаргу представника АТ КБ ПриватБанк - Сокуренко Н.В. не визнав, вважаючи її безпідставною, а додаткове рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції зваживши надані представником позивача докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, час та зусилля, витрачені на надання правової допомоги в судових засіданнях, враховуючи принцип співмірності вважав, що адвокатом за змістом письмових доказів достатньо детально описано перелік виконуваних адвокатом позасудових робіт, а тому підлягає до задоволення стягнення з відповідача на користь позивача 22040 гривень витрат на правову допомогу.

З таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів в повному обсязі погодитися не може, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно з ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Так, за правилами ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

При цьому, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається із матеріалів справи, подаючи позовну заяву представник ОСОБА_1 - адвокат Молень Р.Б. зазначив, що позивач очікує понести витрати за надання правової допомоги та сплату судового збору (орієнтовано) в сумі 30000 грн (а.с. 4).

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 30 липня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , АТ КБ "ПриватБанк" про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язати вчинити дії задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність ОСОБА_3 та АТ КБ «ПриватБанк», що полягає у не виключенні відомостей про заборгованість ОСОБА_1 за договором поруки, який забезпечував виконання кредитного договору № TECNAE від 08 вересня 2008 року, з обліку банку, системи «Приват-24», невжитті заходів для виключення відомостей про наявність невиконаних кредитних зобов`язань за зазначеним договором з кредитної історії ОСОБА_1 в Українському Бюро Кредитних Історій.

Зобов`язано ОСОБА_3 Та АТ КБ "ПриватБанк" виключити відомості про заборгованість ОСОБА_1 за договором поруки, який забезпечував виконання кредитного договору № TECNAE від 08 вересня 2008 року, з обліку банку, системи «Приват-24», та вжити усіх необхідних заходів для внесення змін до відомостей про кредитні зобов`язання, зокрема, про відсутність заборгованості за кредитним договором № TECNAE від 08 вересня 2008 року у кредитній історії ОСОБА_1 в Українському Бюро Кредитних Історій.

Стягнуто з ОСОБА_3 та АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 судові витрати: сплачений судовий збір 1221,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу.

05 серпня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Молень Р.Б. подав до суду заяву про відшкодування судових витрат та стягнення із АТ КБ ПриватБанк на користь ОСОБА_1 22040 грн судових витрат (а.с. 80-81).

До заяви представником відповідача адвокатом Моленем Р.Б. долучено: Договір про надання правничої допомоги № 03/10 від 03 жовтня 2023 року, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням Молень, Багранюк та Партнери (а.с. 82-85); Тарифи на обчислення вартості послуг, як Додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги (а.с. 86); Додаткову угоду № 1 до Договору про надання правничої допомоги (а.с. 87); Акт про надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги, згідно якого вартість послуг складає 22040 грн (а.с. 88).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.(Постанова Великої Палати Верховного Суду справа № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року).

Відповідно до Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 30 липня 2024 року, сторони домовились, що вартість наданої правничої допомоги, пов`язаної з представництвом і захистом прав та інтересів Клієнта по справі № 599/1091/24 становить 22040 грн.:

- зустріч та усна консультація. (568 грн. за 1 год. за надання послуги);

- ознайомлення та вивчення документів наданих клієнтом (вартість послуги 1136 грн. за 2 год);

- вивчення законодавства, яке підлягає застосуванню та судової практики (вартість послуги 1136грн. за 2 год.;

- складання позовної заяви (вартість послуги 2840 за 1 док.);

- складання письмових пояснень (вартість послуги 2840 грн. за 1 док.);

представництво інтересів клієнта в суді у справі № 599/1091/24 (вартість послуги 8520 грн. за 4 судові засідання);

- гонорар успіху адвоката 5000 грн.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Врахувавши вказане, колегія суддів дійшла висновку, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу, яку представник ОСОБА_1 - адвокат Молень Р.Б. просив стягнути з відповідача, є завищеним, оскільки такий розмір не відповідає складності справи, наданим адвокатом обсягом послуг та не відповідає критерію розумності.

Так, колегія суддів вважає, що розмір витрат щодо складання письмових пояснень у сумі 2840 грн. не підлягає до задоволення, оскільки дані пояснення співпадають із текстом позовної заяви. Є необґрунтованою, тому не підлягає до стягнення така послуга як зустріч та усна консультація у розмірі 568 грн, оскільки незрозуміло, що в дану послугу вкладається.

Також щодо вимог в частині стягнення додаткової оплати ("гонорар успіху адвоката") суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96), де вирішувалося питання обов`язковості для суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". Європейський суд з прав людини зазначив, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Водночас угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (пункт 55).

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що з урахуванням практики Європейського суду з прав людини не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат заявлена до стягнення сума гонорару успіху в розмірі 5 000 грн не може оцінюватись судом, виходячи суто з такої домовленості сторін у договорі про надання правничої допомоги, а повинна оцінюватись на предмет її пропорційності, необхідності, неминучості порівняно з фактично понесеними витратами на правничу допомогу.

Отже, вирішуючи питання про стягнення «гонорару успіху», суд повинен виходити не з договору між адвокатом та клієнтом, який створює саме для них права та обов`язки, та погодженого ними розміру гонорару успіху, а й з пропорційності цих витрат фактично понесеним судовим витратам, безпосередньо пов`язаним з розглядом справи, які визначені адвокатом та оцінені судом, зокрема з точки зору складності цієї справи та розумної необхідності цих судових витрат для даної справи. Адже саме розмір витрат, понесених позивачем та фактично надані реальні та неминучі послуги на правничу допомогу, і саме з метою досягнення певного правового результату вирішення конфлікту сторін, кореспондується з витратами, які має право відшкодувати на свою користь позивач, як судові витрати, понесені ним на сплату гонорару успіху, за рахунок відповідача.

Згідно з пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів прийшла до висновку про зміну додаткового рішення в частині розміру витрат на правничу допомогу та вважає за необхідне стягнути з АТ КБ ПриватБанк на користь ОСОБА_1 13632 грн. витрат на професійну правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк Приват Банк, інтереси якого представляє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Додаткове рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 19 серпня 2024 року змінити, зменшивши розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню із Акціонерного товариства комерційний банк Приват Банк на користь ОСОБА_1 з 22040 грн до 13632 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 27 листопада 2024 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

О.З. Костів