1Справа № 335/5410/23 2/335/973/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В., за участю секретаря судового засідання Резніченко Ю.В., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі клопотання представника позивача про поновлення строку на подання до суду доказів та клопотання відповідача про застосування до позивача заходів процесуального примусу в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вищезазначена цивільна справа.

04.04.2024 представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про долучення до матеріалів справи оригіналу електронного доказу та його копій, в якому просив поновити строк на подання до суду доказів, долучити до матеріалів справи паперову та електронні копії заяви про приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг від 23.09.2021, яка містить підпис відповідача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав вищезазначене клопотання та просив його задовольнити. Поважність причин пропуску позивачем строку на подання до суду зазначеного доказу, представник позивача пояснив тим, що на момент звернення до суду із позовом, позивач не міг знати, що відповідачем будуть оспорюватися обставини, які доводяться наданим доказом.

Відповідач ОСОБА_2 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечував проти задоволення клопотання представника позивача, посилаючись на те, що позивачем пропущено встановлений процесуальним законом строк для подання до суду доказів. При цьому, наведені представником позивача причини пропуску зазначеного строку не є поважними.

В свою чергу, відповідач просив суд визнати заході процесуального примусу щодо позивача за невиконання неподання до суду доказів, витребуваних ухвалою від 13.02.2024.

Представник позивача заперечував проти задоволення клопотання позивача, посилаючись на те, що позивачем вимоги ухвали суду про витребування доказів виконані 11.03.2024. Більше того, витребувана судом за клопотанням відповідача інформація, вже містилася в матеріалах справи на момент її витребування судом. Зокрема, така інформація міститься в виписці щодо руху коштів по рахунку відповідача.

Заслухавши думку представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи в межах вирішуваних питань, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Порядок та строки подання учасниками справи доказів врегульовано ст. 83 ЦПК України, згідно приписів якої позивач повинен подати суду докази разом з поданням позову.

Частиною 4 ст. 83 ЦПК України передбачено, що у разі якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (ч. 5 ст. 83 ЦПК України).

За приписами ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Цивільно-процесуальний закон детально регламентує строки вчинення учасниками судового процесу процесуальних дій. Така деталізація покликана мінімізувати можливі випадки зловживання учасниками процесу процесуальними правами.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Питання поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано нормами статті 127 ЦПК України. Згідно з частиною 1 цієї статті суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ЦПК України. Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і залежно від встановленого вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 910/22695/13).

Представником позивача поважних причин пропуску строку на подання до суду доказів суду не наведено. Переконливих доводів щодо неможливості подання зазначеного доказу з підстав, що не залежали від позивача, представником позивача також не наведено.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника позивача про поновлення строку на подання до суду доказів та прийняття їх до розгляду.

Вирішуючи клопотання відповідача про застосування заходів процесуального примусу до позивача, суд виходить з наступного.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 148 ЦПК України передбачено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.

Частиною 7 ст. 84 ЦПК України передбачено, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом (ч. 8 ст. 84 ЦПК України).

З урахуванням того, що позивачем вимоги хвали суду про витребування доказів виконані, хоча й із запізненням, а надана позивачем на вимогу суду інформація була наявна в матеріалах справи до її витребування, суд не вбачає необхідності в застосуванні до позивача заході процесуального примусу. За наведених обставин, накладення на позивача штрафу буде явно не співмірним з тяжкістю вчиненого позивачем порушення та його наслідків.

З огляду на вищевикладене, клопотання сторін задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 83, 84, 126, 127, 143, 144, 148, 259, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені клопотання представника позивача про поновлення строку на подання до суду доказів відмовити.

Докази, долучені до клопотання представника позивача, яке надійшло до суду 04.04.2024, не приймати до розгляду та повернути позивачу.

У задоволенні клопотання відповідача про застосування до позивача заходів процесуального примусу - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, проте може бути оскаржена в частині відмови у поновленні процесуального строку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя А.В. Стеценко