ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/8314/19 Номер провадження 22-ц/814/921/24Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Секретар:Кириченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Полтави від 03 жовтня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 ОСОБА_2 звернувся в Ленінський районний суд м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики у якому просив стягнути з відповідача 25397516 грн.

Позовні вимоги мотивував тим, що 16.07.2016 між ним та ОСОБА_1 було укладено договір позики, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 1 290 640 грн, строком повернення не пізніше 31.12.2016.

Проте , відповідач у вказаний в договорі термін до 31.12.2016 взяті на себе зобов`язання не виконав, кошти не передав, від виконання зобов`язань ухиляється.

В поданій до суду позовній заяві просив стягнути з відповідача 25 397 516 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 12.12.2019 відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14.03.2023 справа прийнята до розгляду Київським районним судом м. Полтави за правилами загального позовного провадження з призначенням судового засідання з розгляду справи по суті.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 16.07.2016 в розмірі 1290 640 грн, суму пені за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 23 618 712 грн, 3 % річних в розмірі 112975 грн, інфляційні втрати в розмірі 375189 грн, всього 25397516 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесенні судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 9605 грн.

В апеляційному порядку рішення оскаржив ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що судом порушено норми матеріального права , судом не надано належної оцінки договору позики в частині визначення розміру неустойки та не наведено відповідного обґрунтування задоволення цієї позовної вимоги.

Апелянт вказує, що стягнення з боржника суми пені за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 23 618 712 грн, що більш ніж у 18 разів перевищує розмір простроченого зобов`язання (а саме 1 290 640) , не відповідає засадам цивільного судочинства та справедливому розгляду і вирішенню справи.

ОСОБА_1 просить скасувати рішення Київського районного суду міста Полтави від 03 жовтня 2023 року та ухвалити нове , яким у задоволенні позову в частині стягнення суми пені за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 23 618 712 грн відмовити в повному обсязі.

Від представника позивача ОСОБА_2 , адвоката Притули М.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому останній просив рішення залишити без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Судом встановлено, що 16.07.2016 між сторонами по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено простий письмовий договір позики (а.с. 157), згідно з умовами якого відповідач ОСОБА_1 отримав від позивача ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 1 290 640 грн, які зобов`язувався повернути не пізніше 31.12.2016.

Проте на день розгляду справи фінансове зобов`язання ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 не виконано.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені полягає у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватися на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі.

Відповідно до умов договору позики у випадку несвоєчасної оплати нараховується та виплачується пеня із розрахунку виплат 5% за кожен календарний день прострочення до кінцевого розрахунку.

За договором позики від 16 липня 2016 року відповідач зобов`язався повернути кошти позивачу до 31 грудня 2016 року.

Судовим розглядом встановлено , що відповідач не виконав умови договору щодо повернення суми позики, отже позивач має право вимагати від відповідача сплату пені, розмір та строк нарахування якої сторони визначили у договорі позики.

За договором позики від 16 липня 2016 року кількість календарних днів прострочення повернення належних позивачу коштів (1 290 640,00 грн) становить 366 днів, з 06 лютого 2018 року до 06 грудня 2019 року.

Отже, розмір пені за договором позики від 16 липня 2016 року повинен складати 23 618 712,00 грн (1 290 640 х 5% х 366).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зробити обрахунок пені від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, що передбачено частиною третьою статті 549 ЦК України.

Разом з тим, колегія суддів враховує положення частини третьої статті 551 ЦК України, відповідно до якого у разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув.

Отже, положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Такого висновку дійшли Верховний Суд України у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, і Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц.

Встановлено, що розмір заборгованості за тілом позики за договором від 16 липня 2016 року складає 1 290 640 грн, а розмір пені становить 23 618 712 грн, що в 18 разів перевищує суму заборгованості за тілом позики. Розмір такої пені не можна вважати таким, який відповідає принципам добросовісності, справедливості й пропорційності.

Із урахуванням зазначеного колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних обставин, які є підставою для зменшення пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача, із визначенням її за договором від 16 липня 2016 року в сумі 1 000 000 грн, що відповідає принципам добросовісності, справедливості й пропорційності.

За таких обставин рішення Київського районного суду міста Полтави від 03 жовтня 2023 року у відповідній частині підлягає зміні, із зменшенням суми пені стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за несвоєчасне виконання зобов`язання до 1 000 000 грн.

Оскільки згідно аргументів апеляційної скарги , ОСОБА_1 вказував на необхідність скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового , про часткове задоволення позовних вимог , виключно в частині стягнення пені, наявності заборгованості не заперечував, суд апеляційної інстанції переглядав оскаржуване рішення згідно вимог ст.367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно положень п.п. 1,4 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374 , 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Полтави від 03 жовтня 2023 року змінити в частині стягнення пені, зменшивши суму пені стягнуту з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за несвоєчасне виконання зобов`язання з 23 618 712 грн. до 1 000 000 (одного мільйона) грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Всього стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 16.07.2016 в розмірі 1 290 640 (один мільйон двісті дев`яносто тисяч шістсот сорок) грн, суму пені за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 1 000 000 ( один мільйон) грн, 3 % річних в розмірі 112975 ( сто дванадцять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) грн, інфляційні втрати в розмірі 375 189 грн, всього 2 778 804 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за подання позову у сумі 1046,95 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 12 837,08 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І.Дорош

О.А. Лобов