Справа № 686/6080/24
Провадження № 2/686/2957/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21.05.2024 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Ткаченко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

В лютому 2024 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в загальному розмірі 39905,74 грн., в обґрунтування якого вказано, що 19.03.2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Р07.00212.003775289.

07.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №Р07.00212.003775289 від 19.03.2018 року, укладеним між AT «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідно до Реєстру боржників №3 до Договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №Р07.00212.003775289 від 19.03.2018 року в сумі 27085,74 грн., з яких: 10981,91 грн. заборгованість за основним боргом, 16103,83 грн. заборгованість за відсотками.

Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 07.07.2023 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Також, 28.06.2019 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №592096847.

28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах права вимоги, а Фактор зобов`язується їх приймати та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором.

03.01.2019 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №20190103, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрах прав вимоги.

Відповідно до реєстру прав вимоги №7 від 26.12.2019 року до договору факторингу №20190103 від 03.01.2019 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12820 грн., з яких 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 7820 грн. сума заборгованості за відсотками.

Як зазначає позивач, що з моменту отримання прав вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за вказаними вище кредитними договорами у загальному розмірі 39905,74 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 13.03.2024 року відкрито провадження та справу призначено у спрощеному провадженні до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце проведення засідання у встановленому законом порядку, в позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомила.

За таких обставин відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.03.2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Р07.00212.003775289 від 19.03.2018 року, за умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 12600,00 грн., зі сплатою 1,99%, на строк - 48 місяців.

Згідно п.2.1 Кредитного договору, позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 48 щомісячних внесках включно до 20 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів. Платежі здійснюватимуться на визначений у договорі транзитний рахунок, з якого проводиться погашення заборгованості за Договором у такій черговості: 1) для оплати простроченої заборгованості кредиту за Договором; 2) для погашення нарахованої заборгованості за Договором, строк сплати якої не минув; 3) для сплати штрафних санкцій (пені) згідно п.3.3.1 цього Договору; 4) для погашення іншої заборгованості (в т.ч. дострокове погашення заборгованості за кредитом).

Відповідно до п.1.5 Кредитного договору, за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адрес електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором.

Зазначений кредитний договір, анкета-заява до нього, заява про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» та паспорт споживчого кредиту, а також графік щомісячних платежів підписані власноручним підписом позичальника ОСОБА_1 .

Також, 28 червня 2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №592096847, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 5000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі. Кредит надавався строком на 30 днів до 28.07.2019 року. Нарахування процентів здійснюється щоденно за процентною ставкою в розмірі 0,68 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.4. Кредитного договору).

28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах права вимоги, а Фактор зобов`язується їх приймати та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором.

03.01.2019 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №20190103, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрах прав вимоги.

Відповідно до реєстру прав вимоги №7 від 26.12.2019 року до договору факторингу №20190103 від 03.01.2019 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12820 грн., з яких 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 7820 грн. сума заборгованості за відсотками.

У витязі з реєстру прав вимоги № 1 від 26.12.2019 року до договору факторингу №20190103 від 03.01.2019 року зазначено боржника ОСОБА_1 , а також зазначено розмір її заборгованості за Кредитним договором №592096847 12820 грн., з яких: 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 7820 грн. сума заборгованості за відсотками.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України)

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено у ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежневиконання).

При дослідженні обставин справи щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №Р07.00212.003775289 судом з`ясовано, що позивачем не надано на огляд суду розрахунок заборгованості, складений первісним кредитором АТ «Ідея Банк» по Договору №Р07.00212.003775289 від 19.03.2018 року чи виписку по рахунку відповідачки на підтвердження дійсності відкриття відповідачці ОСОБА_2 кредитної лінії на умовах, встановленим вказаним Договором та утворення заборгованості внаслідок її непогашення.

Натомість, наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором №Р07.00212.003775289 від 19.03.2018 року складений після відступлення права вимоги АТ «Ідея Банк» ТОВ «ФК «ЄАПБ» та не містить відомостей про рух коштів на рахунку відповідачки ОСОБА_1 після укладення кредитного договору від 19.03.2018 року до укладення договору факторингу від 07.07.2023 року.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц за змістом постанови від 25 травня 2021 року банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Зазначене вище узгоджується із правовим висновками, викладеним у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду аз захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Проте, право на звернення до суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 4 ЦПК України. Саме по собі звернення до суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у правових відносинах.

Відтак, завдання цивільного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з відповідним позовом. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Тобто, обов`язковою умовою судового захисту є наявність порушених прав та охоронюваних законом інтересів безпосередньо позивача з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду за змістом постанови від 14 березня 2019 року в цивільній справі № 757/55244/17-ц зауважив, що вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Отже, при вирішенні спору суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду за змістом постанови від 23 липня 2018 року в цивільній справі № 760/8892/17 сформував висновок про те, що відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В даному випадку, позивачем перед судом належними та допустимими доказами не доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах, оскільки не доведено факт утворення заборгованості у позичальника перед первісним кредитором та сам факт відступлення права вимоги первісним кредитором позивачу за кредитним договором №Р07.00212.003775289 від 19.03.2018 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та відповідачкою ОСОБА_1 .

Так, судом встановлено, що 07.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, за умовами якого, АТ «Ідея Банк» відступає а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату на умовах, визначених цим договором.

Права Вимоги, які AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед AT «Ідея Банк», та визначені в Реєстрі боржників, що підписується сторонами.

Пунктом 5.1 договору факторингу визначено, що права вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора в день підписання відповідного Реєстру боржників, за умови виконання зобов`язань, передбачених п. 4.1. цього Договору, тобто за умови здійснення фінансування. Розмір фінансування передбачений у п. 3.1 Договору.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників №3 до Договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №Р07.00212.003775289 від 19.03.2018 року в сумі 27085,74 грн., з яких: 10981,91 грн. заборгованість за основним боргом, 16103,83 грн. заборгованість за відсотками.

Водночас, суд зауважує, що копія даного витягу виготовлена таким чином, що не містить підписів відповідальних осіб ні Клієнта, ні Фактора. Тому достовірність вказаного Витягу як доказу в справі викликає очевидні сумніви. Відтак встановити, коли та на підставі чого у ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» виникло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №Р07.00212.003775289 від 19.03.2018 року та чи на момент укладення договору факторингу від 07.07.2023 року AT «Ідея Банк» мало право на відступлення такої вимоги, належними та допустимими доказами під час розгляду справи не представляється можливим.

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №592096847 суд звертає увагу на те, що ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року передало своє право вимоги за даним кредитним договором ТОВ «Таліон Плюс», а ТОВ «Таліон Плюс» у свою чергу передало вказане право позивачу.

Однак, всупереч вимогам статті 81 ЦПК України позивач не надав докази укладення між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» відповідного договору факторингу, на підставі якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.

Зокрема, в договорі факторингу (пункт 1.2.) вказано, що кредитний договір - кредитний договір, укладений між первісним кредитором, який є товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" і боржником, право грошової вимоги за яким отримав клієнт (ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС") на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між клієнтом та товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА".

В свою чергу, кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором було укладено 28.06.2019 року. У зв`язку з тим, що представником позивача не було надано суду документів, які підтверджують перехід права вимоги за цим кредитним договором від ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" до ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", з тексту договору факторингу від 28.11.2018 року випливає, що перехід права вимоги за кредитним договором відбувся до його укладення.

Зазначений в позовній заяві реєстр прав вимоги №7 від 26.12.2019 року до договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", за яким до ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №592096847, проте, копія даного витягу виготовлена таким чином, що не містить підписів відповідальних осіб ні Клієнта, ні Фактора. Тому достовірність вказаного Витягу як доказу в справі викликає очевидні сумніви. Відтак встановити, коли та на підставі чого у ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" виникло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №592096847 та чи на момент укладення договору від 28.11.2018 року ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" мало це право, належними та допустимими доказами під час розгляду справи не представляється можливим.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено належними, достовірними та допустимими доказами обставини того, що на підставі Договору факторингу № 28/1118-01 від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №592096847 від 28.06.2019 року до боржника ОСОБА_1 , а отже, що ТОВ «Таліон Плюс» набув та передав ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до відповідача.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази зарахування грошових коштів у сумі 5000 грн. згідно кредитного договору №592096847 від 28.06.2019 року на рахунок відповідача.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, як це закріплено положеннями ч. 7 ст. 81 ЦПК України.

З огляду на вищенаведене, оскільки факт набуття позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за вказаними договорами не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитними договорами №Р07.00212.003775289 від 19.03.2018 року та №592096847 від 28.06.2019 року у загальному розмірі 39905,74 грн. слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір не підлягає до стягнення з відповідача, оскільки у позові відмовлено.

Таким чином, керуючись ст. ст. 512, 514, 516, 525, 526, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 258, 264, 265, 280-281, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Сергій Стефанишин