Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.05.2024 Справа №607/2931/24 Провадження №2/607/1363/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участю секретаря судового засідання Крупи А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, у якому просять: визнати, що частка ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , як члена колгоспного двору становить 1/4; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірний житловий будинок належав до суспільної групи господарств - колгоспний двір, головою якого був батько позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , а членами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Вони набули права спільної сумісної власності, а саме по 1/4 частки будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого 1/4 частки житлового будинку, у рівних частинах по 1/8, успадкували дружина померлого ОСОБА_4 та дочка померлого ОСОБА_1 , оскільки проживали з спадкодавцем на час його смерті. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 . Остання за життя склала заповіт на користь дочки ОСОБА_1 , на підставі якого заповіла їй усе своє майно. До складу спадщини ОСОБА_4 входить 3/8 частки житлового будинку АДРЕСА_1 : 1/4 частки належала їй, як колишньому члену колгоспного двору, 1/8 частки вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина 1/4 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 , яка належала їй як члену колгоспного двору. Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 є її син, позивач ОСОБА_2 . Проте, звернувшись до нотаріуса для оформлення спадкових прав на частки вказаного будинку, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ про належність цього майна спадкодавцям. Оскільки позивачі позбавлені можливості реалізувати свої права у позасудовому порядку, просять позов задовольнити.

Ухвалою судді від 14.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 04.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.

Представник відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. При вирішенні спору покладається на розсуд суду.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 видане 13.11.1968, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

05.09.1992 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , після чого змінила прізвище на « ОСОБА_8 ». Про зазначене свідчить свідоцтво про укладення шлюбу видане 05.09.1992.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 видане повторно 05.05.2005.

Згідно із свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок виданим 30.03.1989 на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів №81 від 28.03.1989 «Про оформлення права власності на жилі будинки», цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 , дійсно належить колгоспному двору, що складається з 4-х членів, головою якого є ОСОБА_3 на праві особистої власності.

05.10.2018 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 . Загальна площа 83,7 кв.м, житлова площа 60,3 кв.м. Рік побудови 1985.

Відповідно до інформації наданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області (довідка №2509 від 20.10.2023) в період з 01.01.1986 до 31.12.1995 домоволодіння розташоване по АДРЕСА_3 належало ОСОБА_3 . Зазначене домоволодіння відносилося до колгоспного двору. В погосподарську книгу Байковецької сільської ради народних депутатів №1 за 1986-1990 роки в розділ 1 «Список членів сім`ї» внесено відомості про: ОСОБА_3 , голова сім`ї; ОСОБА_4 , дружина; ОСОБА_5 , дочка; ОСОБА_6 , дочка. Членами домогосподарства згідно з погосподарської книги Байковецької сільської ради народних депутатів за 1991-1995 роки були: ОСОБА_3 , голова двору; ОСОБА_4 , дружина; ОСОБА_9 , дочка; ОСОБА_7 , зять; ОСОБА_10 , внучка; ОСОБА_11 , внук; ОСОБА_5 , дочка.

Відповідно до довідки Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №149 від 26.07.2023, станом на 15.04.1991 під номером об`єкту по господарського обліку 179 знаходився житловий будинок (1976 року будівництва) по АДРЕСА_1 , колгоспний двір членами якого були: ОСОБА_3 , голова двору, ОСОБА_4 , дружина, ОСОБА_6 , дочка.

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №1237 виданої 08.10.2018 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 05.10.2018 по обліку бюро будинковолодіння по АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Згідно інформаційної довідки №1239 виданої 08.10.2018 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 державна реєстрація житлового будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 в бюро не проведена.

Згідно інформаційної довідки №1238 виданої 08.10.2018 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за головою колишнього колгоспного двору ОСОБА_3 на підстав свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30.03.1989 на підставі рішення виконкому №81 від 28.03.1989 та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №65.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 06.09.2002 Виконкомом Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 18.07.2023 заведено спадкову справу №247/2023.

18.07.2023 ОСОБА_1 звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , до складу якої входить частина житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою №2625 виданою 16.11.2018 Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області на день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 та перебував на реєстраційному обліку в АДРЕСА_4 ), з ним були зареєстровані: ОСОБА_4 - дружина (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_1 - дочка, ОСОБА_7 - зять, ОСОБА_10 - онука, ОСОБА_11 - онук.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. №1902/02-31 від 19.09.2023 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відмова мотивована відсутністю правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцеві.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 30.05.2018 Виконавчим комітетом Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , Тернопільською районною державною нотаріальною конторою 18.09.2018 заведено спадкову справу №414/2018.

15.02.2018 керуючою справами виконавчого комітету Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Гелей Г.В. посвідчено заповіт за номером в реєстрі 6, відповідно до якого ОСОБА_4 заповіла все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та все те, що ще буде належати їй на час смерті, також належні їй майнові права та обов`язки на час смерті, ОСОБА_1 .

18.09.2018 ОСОБА_1 звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 на підставі заповіту посвідченого Байковецькою сільською радою 15.02.2018 по реєстру №6.

На підставі вказаного вище заповіту державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Підгайною І.В. 15.11.2019 видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом (номер в реєстрі 1-728) на земельну ділянку, площею 2,5581 га, яка розташована на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, яка належала померлій ОСОБА_4 .

Згідно з довідкою №1982 виданою 24.09.2018 Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області на день смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та перебувала на реєстраційному обліку в АДРЕСА_4 ), з нею були зареєстровані: ОСОБА_1 - дочка, ОСОБА_7 - зять, ОСОБА_10 - онука, ОСОБА_11 - онук, ОСОБА_12 - правнука.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. №1901/02-31 від 19.09.2023 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відмова мотивована відсутністю правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцеві.

05.02.2005 у ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 , що підтверджується завіреною копією вхідного запису відповідно до Акту Реєстрації Народження та Смерті від 1953 року, вхідний номер 246.

Після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 09.03.2006 заведено спадкову справу №130.

Державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Кашанською М.І. посвідчено, що на підставі ст.1261 ЦК України спадкоємцем майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є її син ОСОБА_2 , у зв`язку із чим видано свідоцтва про право на спадщину за законом: від 09.03.2006 (номер в реєстрі 701) на квартиру АДРЕСА_5 ; від 23.03.2006 (номер в реєстрі 845) на грошові вклади з нарахованими відсотками і компенсаційними виплатами, що зберігаються на рахунках у філії №7939/012 Тернопільського районного відділення Ощадного Банку України; від 23.03.2006 (номер в реєстрі 842) на земельну ділянку розміром 0,15 гектара в межах згідно з планом, що розташована на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

Як вбачається з листа Першої тернопільської державної нотаріальної контори №2147/02-14 від 30.11.2023, у відповідь на звернення ОСОБА_2 щодо оформлення спадщини на житловий будинок АДРЕСА_1 повідомлено наступне. Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 09.02.2006 заведено спадкову справу №130 до майна померлої ОСОБА_5 . Відповідно до матеріалів справи спадкоємцем за законом є ОСОБА_2 , відповідно до поданої Першій тернопільській державній нотаріальній конторі заяви у встановлений законом строк. При перевірці належності майна, що підлягає успадкуванню, було встановлено, що на підтвердження права власності спадкодавця на вищезазначений житловий будинок не було подано належних правовстановлюючих документів. У зв`язку із цим ОСОБА_2 , синові померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , для вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду.

Правовий статус майна колгоспного двору був врегульований ст. ст. 120 - 126 Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Частиною 1 статті 112 Цивільного кодексу УРСР було передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно зі ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності.

За змістом ст. 123 Цивільного кодексу УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Таким чином, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , належало по 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство.

Пунктом 1 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР).

Стаття 524 ЦК УРСР визначає, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відтак, у випадку спадкування після смерті ОСОБА_3 має місце спадкування за законом.

Частиною 1 статті 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

У силу частини 1 статті 548 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Частина друга даної статті передбачає, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Змістом частини 1 статті 549 ЦК УРСР визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_3 Тернопільською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №247/2023 за заявою дочки померлого ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Спадкоємцем, що прийняв спадщину за законом є дочка померлого ОСОБА_1 та дружина померлого ОСОБА_4 . Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню з спадкодавцем.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем його 1/4 частки спірного житлового будинку стала його дочка ОСОБА_1 та дружина померлого ОСОБА_4 шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном.

Відтак, ОСОБА_1 , належала 1/8 частка спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , а ОСОБА_4 , належала 3/8 частки спірного домоволодіння (1/4 як члену колгоспного двору + 1/8 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 . Оскільки, спадщина відкрилася після 01 січня 2004 року, то застосуванню підлягають норми ЦК України.

Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України).

Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом після ОСОБА_4 в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України та в подальшому звернулась до нотаріуса із відповідною заявою, однак у вчиненні нотаріальної дії та оформленні спадкових прав їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу, який посвідчує право власності спадкодавця на частку у житлового будинку по АДРЕСА_1 , що стало причиною звернення позивача до суду.

Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р оку, погодженої заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, яка була чинною на час набуття сторонами по справі та спадкодавцем у власність майна колгоспного двору, передбачено процедуру отримання правовстановлюючого свідоцтва на право власності. Зокрема, у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору.

Померлий ОСОБА_3 отримував свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, однак в подальшому ОСОБА_4 , будучи спадкоємцем частки майна чоловіка, державну реєстрацію майна не провела. У зв`язку із чим наявність у позивача ОСОБА_1 права власності і можливість переходу цього права в порядку спадкування оспорюється, а тому є підстави для застосування ст. 392 ЦК України до виниклих між сторонами правовідносин.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані правові норми та оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, на які позивач ОСОБА_1 посилається в обґрунтування своїх позовних вимог про визнання за нею права власності на 1/8 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на 3/8 частини вказаного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В той же час, у суду відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про визнання, що її частка у праві спільної сумісної власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , як члена колгоспного двору становить 1/4, оскільки під час розгляду цієї справи суду не надано доказів про те, що розмір частки позивача не визнається чи оспорюється іншою особою.

У позовній заяві жодним чином не обґрунтовано необхідність встановлення розміру частки позивача ОСОБА_1 , яка належить їй як члену колгоспного двору.

Даний позов обґрунтований порушенням права позивача на отримання належного спадкодавцям майна (часток у праві спільної власності) у спадщину.

У разі якщо у позивача ОСОБА_1 є спір про належну саме їй частку у праві спільної власності на майно колгоспного двору, вона повинна звертатись із позовом до належних відповідачів, а саме інших співвласників майна.

За таких обставин, у задоволенні позову в частині вказаної вимоги слід відмовити.

Щодо вимог позивача ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , після смерті якої за заявою сина померлої ОСОБА_2 , заведено спадкову справу №130.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_2 прийняв спадщину за законом після ОСОБА_5 в силу ч. 1 ст. 1269 ЦК України, однак у вчиненні нотаріальної дії та оформленні спадкових прав йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу, який посвідчує право власності спадкодавця на частку житлового будинку по АДРЕСА_1 , що стало причиною звернення позивача ОСОБА_2 до суду.

Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з метою належного захисту прав позивача ОСОБА_2 за останнім слід визнати право власності на 1/4 частину житлового будинку, по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_5 , місце проживання - АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_6 , місце проживання - АДРЕСА_6 .

Відповідач: Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, код ЄДРПОУ - 04394846, місцезнаходження - вул. Січових Стрільців, 43, с. Байківці, Тернопільський район, Тернопільська область.

Рішення складено та підписано 01.05.2024.

Головуючий суддяП. Я. Стельмащук