Справа № 686/6417/24
Провадження № 2-о/686/207/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Дмітрієвій Д.В.,

за участю: заявниці ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницький цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2024 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогою про видачу обмежувального припису ОСОБА_2 строком на шість місяців, посилаючись на те, що проживає однією сім`єю зі своїм сином ОСОБА_2 . Проте, останнім часом син заявниці за місцем спільного проживання систематично, в стані алкогольного сп`яніння вчиняє домашнє насильство, а саме: діяння психологічного, фізичного, економічного насильства, що виражається у психологічному насильстві (словесні образи, нецензурна лайка, приниження, погрози фізичної розправи, залякування, контроль у пересуванні); фізичному насильстві (ляпаси, стусани, штовхання, шарпання за волосся, нанесення побоїв, кидання різноманітних предметів в сторону заявниці).

На неодноразові зауваження та прохання заявниці ОСОБА_2 не реагує або починає вчиняти насильницькі діяння.

Протягом останнього року, ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Національної поліції в Хмельницькій області у зв`язку з чим стосовно ОСОБА_2 неодноразово складались протоколи про адміністративне правопорушення, а також видавались термінові заборонні приписи.

Однак, останній, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до якої видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 06.06.2023 о 18:20 год. та 13.06.2023 близько 22:00 год., приходив до місця проживання ОСОБА_1 , де спілкувався з нею, вчинив сварку та висловлювався нецензурною лайкою.

У зв`язку з вищезазначеним, 19.07.2023 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України.

На даний час заявниця, турбуючись за своє життя, вимушена уникати спілкування з ним. З огляду на дані обставини щодо наявності психологічного та фізичного насильства, що чинить ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , а також наміри останнього, що виражаються у погрозах, заявниця вважає, що як жертва насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та просить видати обмежувальний припис ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 06.03.2024 року справу призначено до розгляду в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 вимоги поданої заяви підтримала, просила її задоволити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 вимоги поданої заяви визнав частково, а саме підтримав видачу обмежувального припису строком на три місяці замість шести.

Заслухавши учасників, дослідивши обставини справи у їх сукупності суд прийшов до висновку, що подана заява підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом об`єктивно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають за однією адресою, а саме у АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортними даними останніх із відміткою про реєстрації місця проживання.

Як вбачається із даних проколів про адміністративне правопорушення від 30.04.2023 серія ГП №306818; від 14.05.2023 серія ГП №111873; від 16.05.2023 серія ВАБ №958931; від 06.06.2023 серія ВАБ №960977; від 06.06.2023 серія ВАБ №958950; від 29.08.2023 серія ВАБ №964018; від 27.02.2024 серія ГП №293679 та виданих термінових заборонних приписів від 20.04.2023 серія АА №126594; від 14.05.2023 серія АА №024925; від 16.05.2023 серія АА №126665; від 27.02.2024 серія АА №159188; від 29.02.2024 серія АА №024645, ОСОБА_2 систематично вчиняє насильницькі дії психологічного, фізичного та економічного характеру по відношенню до ОСОБА_1 .

Вказане підтверджується постановами Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.05.2023 року по справі № 686/11432/23, від 30.05.2023 року по справі № 686/12731/23, від 29.05.2023 року по справі № 686/12547/23, якими ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.07.2023 року по справі № 686/18570/23 ОСОБА_2 за умисне невиконання обмежувальних приписів визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 5, 6, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону N 2229-VIII рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону N 2229-VIII визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 756/3859/19 (провадження N 61-11564св19) зроблено висновок, що "враховуючи положення Закону N 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях".

Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом N 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Відповідно до частин четвертої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

При дослідженні матеріалів справи, судом з`ясовано, що ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто за вчинення домашнього насильства відносно заявниці.

При встановленні обмежувального припису суд має оцінити фактори ризику, небезпеки домашнього насильства, пропорційність втручання в права і свободи людини.

У зв`язку із цим, слід зазначити, що заявницею перед судом належними та допустимими доказами обґрунтовано необхідність видачі обмежувального припису ОСОБА_2 , як дію превентивного характеру, що убезпечить заявницю від подальшого негативного психологічного та фізичного впливу з боку ОСОБА_2 .

Разом з тим, суд не вбачає необхідності у задоволенні вимоги ОСОБА_1 щодо заборони - ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею з огляду на неналежну конкретизованість вказаної вимоги та відсутність законодавчого механізму її реалізації у подібному форматі.

Враховуючи викладене, заява про видачу обмежувального припису є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню, зважаючи на характер домашнього насилля та ризики, небезпеку для життя і здоров`я заявниці.

Таким чином, суд вважає за доцільне застосувати щодо ОСОБА_2 обмежувальний припис на строк шість місяців у виді заборони останньому перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатися на 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , а саме: місця реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 650-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 260, 350-1 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 (шість) місяців, а саме шляхом заборони:

- перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- наближатися на 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , а саме: місця реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції у місті Хмельницькому для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчі органи Хмельницької міської ради за місцем проживання заявниці.

Рішення підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 12.03.2024 року.

Суддя Сергій Стефанишин