Справа № 758/9423/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

28 листопада 2024 рокуПодільський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Будзан Л.Д.,

за участю секретаря судового засідання Губенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу, в якому просив суд стягнути з відповідача кошти в сумі 24249 грн 70 коп., судовий збір в розмірі 2422 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 7300 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.11.2021 р. в м. Києві по вулиці Олени Теліги сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Skoda», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача та транспортного засобу марки «Skoda», номерний знак НОМЕР_2 . Так, внаслідок вказаної ДТП вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та встановлено факт, що відповідач під час настання дорожньо-транспортної пригоди керував в стані алкогольного сп`яніння. В свою чергу, цивільно - правова відповідальність відповідача станом на дату ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-205291551. Вказує на те, що згідно ремонтної калькуляції, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Skoda», номерний знак НОМЕР_2 з урахуванням зносу, без урахування ПДВ, склала 22963 грн. 29 коп. Відповідно, на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 14.02.2022 року між потерпілою особою та позивачем було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 20463 грн. 29 коп. (з вирахуванням франшизи у розмірі 2500 грн.). Відтак, згідно вказаної заяви та інших наданих потерпілою особою матеріалів справи, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 20463 грн. 29 коп.(з вирахуванням франшизи у розмірі 2500), що підтверджується платіжною інструкцією від 09.06.2022 року. Враховуючи винність відповідача у настанні ДТП, порушення ним обов`язків Закону України «Про страхування», а також здійснення виплати страхового відшкодування, позивач звертається до відповідача за компенсацію виплаченого страхового відшкодування в розмірі 24249 грн. 70 коп., з яких: 20463 грн. 29 коп. - сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, 412 грн. 45 коп. - інфляційні втрати, 3053 грн. 56 коп. - пеня, 320 грн. 40 коп. - 3% річних, судовий збір в сумі 2422 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7300 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 липня 2024 року, головуючим суддею у справі визначено Будзан Л.Д.

01 серпня 2024 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 12 листопада 2024 року здійснено перехід з розгляду даної цивільної справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення у справі не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.11.2021 р. в м. Києві по вулиці Олени Теліги сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Skoda», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «Skoda», номерний знак НОМЕР_2 .

Так, внаслідок ДТП вказані автомобілі зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 24.01.2022 (справа №761/43847/21) відповідача визнано винним у вчиненні адміністтративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

При цьому, зі змісту вказаної постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 , 20.11.2021 р. о 15 год. 45 хв. керував транспортним засобом «SKODA OCTAVIA A5», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Олени Теліги, навпроти будинку №43, в м. Києві, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в кабінеті лікаря нарколога за адресою: м. Київ, вул. Петра Запорожця, 20, з результатом огляду 1,28 % проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно Ремонтної калькуляції від 09 грудня 2021 року загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Skoda», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням зносу, без врахування ПДВ, складає 22963 грн. 29 коп.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно - правова відповідальність відповідача станом на дату ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-205291551.

Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 14.02.2022 року. між потерпілою особою та ТДВ «СГ «Оберіг» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 20463 грн. 29 коп. (з вирахуванням франшизи).

Так, на підставі заяви про виплату страхового відшкодування та доданих до неї матеріалів, згідно страхового акту №34963/1 від 08.06.2022, позивачем на користь потерпілої особи було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 20463 грн. 29 коп. (за вирахуванням франшизи в розмірі 2500 грн.), що підтверджується доданою до матеріалів позовної заяви копією платіжної інструкції №3133 від 09 червня 2022 року.

Також, з метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено вимогу від 12.12.2023 року вих. № 34963/1 про відшкодування збитків в порядку регресу. Вказана вимога, згідно копії витягу перевірки статусу відправлення, отримана відповідачем особисто 18.12.2023, однак, ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було.

Відповідно до ст. З Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством.

При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно дост. 993 ЦК Україниіст. 27 Закону України "Про страхування"встановлено особливий правовий режим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018у справі № 755/18006/15-ц (провадження N 14-176цс18) Верховний Суд зазначив про те, що відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Так, відповідно до абз. «а» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до Страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підставі частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом.

Отже, право страховика подати регресний позов до страхувальника регламентовано положеннями Закону України «Про обов`язковестрахування цивільно-правової відповідальності власниківназемних транспортнихзасобів» (в редакції, чинній на момент скоєння ДТП) і пов`язується саме із встановленим фактом вчинення ДТП відповідачем, який на момент скоєння пригоди керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на вищезазначене, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати позивачу завдані збитки в порядку регресу в розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за полісом №ЕР-205291551 від 06.08.2021.

В частині позовних вимог про стягнення із відповідача пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат слід зазначити наступне.

Обгрунтовуючи вимогу про стягнення з відповідача за період з 26.12.2023 по 03.07.2024 штрафних санкцій у вигляді інфляційних втрат в сумі 412 грн. 45 коп., пені в сумі 3053 грн. 56 коп., 3% річних 320 грн. 40 коп. позивач вказав, що 15.12.2023 ОСОБА_1 було направлено вимогу про виплату грошових коштів, але він її не виконав станом на дату подання позовної заяви.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (пункт 6.20).

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Позивач вказує, що 15.12.2024 року ОСОБА_1 направлено вимогу про виплату грошових коштів у розмірі 20463 грн. 29 коп. У вимозі був наданий строк 5 днів з моменту її отримання для подачі відповіді, однак отримавши вказану досудову вимогу, відповідачем кошти сплачені не були.

В матеріалах справи містяться відповідні розрахунки штрафних санкцій, які позивач просить стягнути з відповідача за невиконання зобов`язань.

Отже, позивачем доведено наявність між сторонами правовідносин в частині встановлення відповідальності у вигляді штрафних санкцій за порушення зобов`язання. Відтак, наявні підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені, 3 % річних, інфляційних втрат.

При таких обставинах суд вважає, позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави).

Суд зазначає, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно як складність цієї справи, враховуючи предмет спору, кількість судових засідань та їх тривалість, а також з огляду на приписи п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 4000 грн., що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг.

В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений судовий збір в сумі 2422,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись 979 - 984, 988 - 990, 992, 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 81, 141, 259, 263 - 265, 268, 280 - 282 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» в порядку регресу витрати, пов`язані із виплатою страхового відшкодування в сумі 24249 (двадцять чотири тисячі двісті сорок дев`ять) грн. 70 коп.,з яких : 20463 грн. 29 коп. - сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, 412 грн. 45 коп. - інфляційні втрати, 3053 грн. 56 коп. - пеня, 320 грн. 40 коп. - 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_1 на Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 00 коп.та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (три тисячі) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне ім`я та найменування сторін:

Позивач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», , адреса: м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , громадянин України, зарежстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 28.11.2024.

Суддя Леся БУДЗАН