Справа № 479/1471/23 Головуюча у 1-й інстанції Репушевська О. В.
Провадження № 22ц/812/720/24 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 травня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Коломієць В. В., Локтіонової О. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 13 березня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Репушевської О. В. у смт. Криве Озеро Миколаївської області о 9 год 40 хв. зі складанням його повного тексту, по справі

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія

«Європейська агенція з повернення боргів»

(далі - ТОВ ФК «ЄАПБ»)

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2023 року ТОВ ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 50 474 грн 72 коп. заборгованості за двома різними кредитними договорами.

В обґрунтування своїх вимог зазначало, що 3 грудня 2021 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «МШФД») укладено договір №771762386 на суму 12 600 грн за допомогою використання позичальником одноразового ідентифікатора. Внаслідок невиконання позичальником своїх зобов`язань виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 12 600 грн та процентами за користування кредитом в сумі 27 647 грн 72 коп.

1 грудня 2021 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інвеструм» (далі - ТОВ ФК «Інвеструм») укладено договір №00191-12/2021 на суму 4 000 грн теж за допомогою використання позичальником одноразового ідентифікатора. Внаслідок невиконання позичальником своїх зобов`язань кредитором нарахована заборгованість за тілом кредиту в сумі 4 000 грн та процентами за користування кредитом в розмірі 6 200 грн.

За вказаними договорами позивач набув права вимоги на підставі окремих договорів факторингу та у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх обов`язків змушений був звернутись до суду з цим позовом.

У грудні 2023 року ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в якому вважав позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки вважав, що позивачем не підтверджено жодними доказами факт надання йому грошових коштів.

Крім того, на його думку, матеріали справи не містять розрахунку заборгованості складених первісними кредиторами, а наданий розрахунок заборгованості за договором укладеним ним з ТОВ «МШФД» складено не з дати укладення договору, а пізніше, починаючи з 6 березня по 31 серпня 2023 року. Так само розрахунок заборгованості за договором укладеним з ТОВ ФК «Інвеструм» складений з 21 вересня 2022 року за період з 1 грудня 2021 року по 20 вересня 2023 року. Крім того надані розрахунки не містять алгоритму та формули, не дають можливості встановити порядок утворення суми заборгованості та її складові. Розмір відсотків за кредитними договорами нараховані незаконно, оскільки фактично нараховані вже після закінчення строку дії договорів, а що стосується договору укладеного з ТОВ «МШФД», то вони нараховані за більший строк, ніж це передбачено договором.

Посилався на те, що позивачем не надано жодних первинних документів, в тому числі і документів щодо перерахунку кредитних коштів.

Також зазначав, що сам по собі факт зміни кредитора з ТОВ «МШФД» на ТОВ «Таліон Плюс» та перехід від нього права вимоги до позивача не підтверджено жодними доказами, внаслідок чого у позивача не виникло право вимоги до відповідача, як позичальника.

Зазначав, що усі наявні у матеріалах справи копії договору не можуть вважатись електронними документами, оскільки не відповідають вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

У відповіді на відзив позивач заперечив доводи відповідача, виклав положення чинного законодавства, що регулюють укладення електронного договору, повторно обґрунтував позовні вимоги щодо кожного договору окремо та просив залишити відзив ОСОБА_1 без розгляду та задоволення, а розгляд справи провести за відсутності його представника. Надав розрахунки заборгованості, витяги з реєстру прав вимоги та докази перерахування на користь відповідача коштів в сумі 4 000 грн та 12 600 грн.

У відповідь на відзив позивача відповідач надав пояснення, в яких переважно з підстав викладених у своєму відзиві, просив не приймати до уваги та не долучати до матеріалів цивільної справи відповідь позивача на відзив та додані до неї додатки, як такі, що не подані разом із позовною заявою, не брати викладені в ній обставини до уваги та залишити її без розгляду, та залишити пред`явлений позов без задоволення.

Після чого позивач надав додаткові пояснення, в яких додатково виклав доводи та обґрунтування підстав для задоволення позову. Посилався на відповідну судову практику.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 13 березня 2024 року позов ТОВ ФК «ЄАПБ» задоволено, ухвалено про стягнення на його користь з позичальника ОСОБА_1 кредитної заборгованості на загальну суму 50 474 грн 72 коп., що складається з: заборгованості за кредитним договором №771762386 від 3 грудня 2021 року у загальному розмірі 40 274 грн 72 коп., з яких: 12 600 грн сума боргу за тілом кредиту та 27 674 грн 72 коп. сума заборгованості за відсотками; та за договором позики № 00191-12/2021 від 1 грудня 2021 року у розмірі 10 200 грн, з яких: 4 000 грн сума боргу за позикою і 6 200 грн сума заборгованості за відсотками. Розподілено судові витрати.

При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено невиконання відповідачем зобов`язань за кредитними договорами.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

На думку відповідача суд не звернув увагу на недоведеність обставини наявності заборгованості у ОСОБА_1 перед позивачем ТОВ ФК «ЄАПБ», оскільки не встановив фактів невиконання ним умов договорів внаслідок відсутності первинних документів. Тому вважав, що розрахунок заборгованості не може бути підставою для стягнення, оскільки він не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум.

Зазначав про те, що судом першої інстанції не правильно застосовано положення статей 1048-1050 ЦК України, що призвело до нарахування процентів за користування кредитами поза межами строку кредитування, внаслідок чого нарахована сума не співпадає з орієнтовною вартістю кредитів, що визначена у договорах та додатках до них.

Посилався на ненадання позивачем доказів переходу права вимоги від ТОВ «МШФД» до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки ні договір факторингу, ні реєстр боржників до поданої позивачем заяви не долучено. Посилався на відповідну судову практику.

Позивачем на апеляційну скаргу подано відзив, у якому він вважав її доводи необґрунтованими, а рішення суду таким, що відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, переважно з аргументів аналогічних, викладених ним раніше у позовній заяві та відповіді на відзив.

Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 11 та 29 квітня 2024 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до положень статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Згідно з статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 вищевказаного Закону зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За приписами статті 11 зазначеного Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми)про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Верховний Суд у постанові від 7 жовтня 2020 року під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20.

При вирішенні справи судом встановлено, що 3 грудня 2021 року шляхом заповнення заявки на сайті товариства і отримання інформації про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту між ОСОБА_1 та ТОВ «МШФД» укладено кредитний договір № 771762386 на суму 12 600 грн строком на 28 днів із нарахуванням у цей період дисконтної процентної ставки за користування кредитом в розмірі 233,60 % річних, що становить 0,64% процентів в день від суми кредиту за кожний день користування, виключно на період строку дії договору.

У пункті 1.3 цього договору зазначено, що у випадку продовження строку дії Дисконтного періоду на визначених цим пунктом умовах, нарахування процентів здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 466,01 % річних, що становить 1,28 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування (а.с.8-10).

Відповідно до пункту 1.9.3. договору, у разі користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.3. договору, проценти нараховуються за базовою процентною ставкою в розмірі 766,5 % річних, що становить 2,10 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування.

При цьому сторонами погоджено загальну орієнтовну вартість кредиту та загальні витрати за кредитом, зокрема, нарахування процентів, після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів за користування кредитом, в розмірі 8 670 грн. Договір підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора.

Згідно пункту 1.14.1. орієнтована загальна вартість кредиту для суми кредиту за першим траншем, вказана у п. 1.3. договору за умови застосування дисконтної ставки становить 14 858 грн 92 коп., що складається з суми процентів за користування кредитом в розмірі 2 257 грн 92 коп. та суми кредиту у розмірі 12 600 грн.

А у разі настання передбаченої пунктом 1.9.3. договору відкладальної обставини, пунктом 1.14.2 визначена інша орієнтовна загальна вартість кредиту, яка буде складати 20 008 грн 80 коп. та буде включати в себе проценти за користування кредитом у розмірі 7 408 грн 80 коп. та суму кредиту 12 600 грн (а.с.8зв-12).

Як вбачається з копії платіжного доручення 757a7434-bf75-4dfc -92f8-e52f42a8 від 3 грудня 2021 року, позичальнику ОСОБА_1 у день укладення договору на платіжну картку перераховано 12 600 грн (а.с.107).

Крім того 1 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інвеструм» (далі - ТОВ ФК «Інвеструм») укладено кредитний договір на суму 4 000 грн строком на 30 днів зі сплатою 182,5% річних в розрахунку 0,5 % на добу за промокодом акційного періоду для зниження стандартної процентної ставки, яка становить 2,5% на добу.

За змістом пункту 2.4 цього договору, якщо клієнт, скориставшись промокодом, прострочить виконання зобов`язання або у разі пролонгації кредиту зі зниженою процентною ставкою, нараховані з використання позики проценти підлягають перерахуванню згідно із стандартною процентною ставкою 2,5 % на добу.

Крім цього пунктом 4.3 визначено, що у разі якщо клієнт не поверне кредит у визначений строк проценти, передбачені п. 1.3. договору, продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитними коштами, але у будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов.

За змістом додатку №1 до договору графіком платежів передбачена сплата кредиту в сумі 4 000 грн та 600 грн процентів за користування кредитом.

Договір та додаток №1 до договору підписано ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.24-26).

Того ж дня о 09:55:58 сервісом онлайн платежів ТОВ «Універсальні платіжні рішення» успішно перераховані кошти на платіжну картку клієнта НОМЕР_1 на суму 4 000 грн (а.с.108).

28 листопада 2018 року первісним кредитором ТОВ «МШФД» за договором факторингу відступлено право вимоги за укладеним з ОСОБА_1 договором іншій особі - ТОВ «Таліон Плюс», зміст якого 31 грудня 2020 року викладено у новій редакції (а.с.133-134, 13-15).

Після чого 20 жовтня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» відступило отримане право вимоги позивачу ТОВ ФК «ЄФПБ» (а.с.16-17). До укладених договорів факторингу надані додатки у вигляді акту прийому-передачі реєстру боржників та витягу з самого реєстру стосовно договору укладеного з відповідачем за яким відступлене право вимоги на користь позивача, а також розрахунок заборгованості (а.с.18-19, 88-94, 98-99, 100-101).

21 вересня 2022 року ТОВ ФК «Інвеструм» відступило право вимоги за укладеним з ОСОБА_1 договором позивачу у цій справі, додавши акт прийому-передачі реєстру боржників та витягу з самого реєстру стосовно договору укладеного з відповідачкою, за яким відступлене право вимоги на користь позивача, а також розрахунок заборгованості (а.с.28-32, 95-97, 102-106).

Обставини та факти укладення договорів відповідачем у поданому відзиві на позовну заяву, а також змісті апеляційної скарги не заперечуються.

Доводи щодо відсутності договорів факторингу з передачи права вимоги позивачу спростовано матеріалами цивільної справи.

За положеннями статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, в тому числі в частині права позикодавця на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідно до положень статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За розрахунком первісних кредиторів та позивача, як їх правонаступника, відповідачем належним чином умови договорів не виконані та отримані кредитні кошти не повернуті. На спростування доводів позивача про невиконання відповідачем умов договору, останнім до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції доказів не подано. Зокрема, щодо наявності даних про внесення коштів на погашення отриманої позики шляхом перерахування з платіжної картки або іншим чином. Так само як і не надано на підтвердження доводів про недоведеність отримання позичальником сум кредиту даних щодо відсутності зарахування на його банківський рахунок сум в 12 600 грн та 4 000 грн, та як наслідок отримання ним кредиту.

Враховуючи наведене та вимоги статті 526 ЦК України, за якими зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача з відповідача ОСОБА_1 сум основного боргу, які виникли на підставі укладених 1 грудня та 3 грудня 2021 року електронних кредитних договорів між позичальником та первісними кредиторами, та наявність нарахування та стягнення на їх підставі процентів.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку відповідачу за договором кредиту від 3 грудня 2021 року нараховано заборгованість по основному боргу в сумі 12 600 грн та 27 674 грн 72 коп. заборгованість за відсотками.

Між тим, відповідно до умов укладеного договору його сторонами узгоджено розмір сум для нарахування відсотків за користування кредитом, як в межах дисконтного періоду протягом строку надання кредиту, так і після продовження користування кредитом відповідачкою за межами дисконтного періоду, які обмежені сумами 2 257 грн 92 коп. та 7 408 грн 80 коп., внаслідок чого загальний максимальний розмір процентів за користування кредитними коштами складає суму в 9 666 грн 72 коп.

Також відповідно до умов іншого договору, укладеного 1 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ ФК «Інвеструм» сторонами обумовлено, що термін дії договору складає 30 днів, внаслідок чого розмір процентів за користування кредитом обумовлено сторонами в загальній сумі 4 000 грн, а загальні витрати за кредитом згідно до додатку №1 до договору в 600 грн.

За наведеного судом першої інстанції помилково визначений загальний розмір заборгованості за процентами за кожним із договорів, а саме: за договором від 3 грудня 2021 року в сумі 27 674 грн 72 коп. замість 9 666 грн 72 коп., а за договором від 1 грудня 2021 року 6 200 грн замість 600 грн.

Таким чином рішення суду першої інстанції відповідно до положень пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України слід змінити в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості за процентами, як за кожним із договорів, так і в загальній сумі стягнення, зменшивши розмір суми процентів: за кредитним договором №771762386, укладеним ОСОБА_1 з ТОВ «МШФД» 3 грудня 2021 року до 9 666 грн 72 коп. боргу за відсотками за користування кредитом; за договором позики №00191-12/2021 укладеним ним з ТОВ ФК «Інвеструм» 1 грудня 2021 року до 600 грн суму боргу за відсотками за користування кредитом, внаслідок чого загальна сума боргу за основним боргом та заборгованість за процентами зменшиться до 26 866 грн 72 коп.

Підстави для скасування чи зміни судового рішення в частині стягнення основної суми боргу за тілом кредитів відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до помилкового тлумачення відповідачем норм чинного законодавства та зводяться до переоцінки доказів та обставин справи.

У відповідності до положень статті 141 ЦПК України у зв`язку із зміною рішення суду першої інстанції та частковим задоволенням позовних вимог ТОВ ФК «ЄАПБ» з відповідача на користь позивача ТОВ ФК «ЄАПБ» слід стягнути 1 428 грн 64 коп. судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції та з ТОВ ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 1 883 грн 04 коп. за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кривоозерського районного суду міста Миколаєва від 13 березня 2024 року змінити, зазначивши про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 26 866 грн 72 коп. загальної суми кредитної заборгованості, яка складається із: заборгованості за договором №771762386 від 3 грудня 2021 року в загальному розмірі 22 266 грн 72 коп., що утворилася з: боргу за тілом кредиту в сумі 12 600 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 9 666 грн 72 коп.; та заборгованості за договором позики від 1 грудня 2021 року за №00191-12/2021 в загальній сумі 4 600 грн, що складається з: 4 000 грн тіла позики та 600 грн заборгованості за відсотками.

Рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 13 березня 2024 року в частині розподілу судових витрат змінити, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «ЄАПБ» 1 428 грн 64 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 1 883 грн 04 коп. за перегляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О.О. Ямкова

Судді В. В. Коломієць

О. В. Локтіонова