Номер провадження: 22-ц/813/6044/24
Справа № 521/8078/23
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

учасники справи: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Кредит-Капітал, відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Кредит-Капітал

на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 травня 2024 року, постановлену Малиновським районним судом м. Одеси у складі: судді Бобуйок І.А. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Кредит-Капітал до ОСОБА_1 про захист порушеного права кредитора, шляхом стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», звернулось до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованість за заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-111299465 від 26.10.2021 у сумі 167003,57 грн та суму судових витрат.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2023 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 01 листопада 2023 року, позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про захист порушеного права Кредитора, шляхом стягнення заборгованості задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість у сумі 167003,57 гривні 57 копійок, та стягнуто на користь позивача з відповідача сплачений судовий збір.

На виконання вищевказаного рішення суду 13 грудня 2023 року було видано виконавчий лист № 521/8078/23 та направлено його на адресу позивача.

17 травня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з заявою про виправлення описки у виконавчому документі, виданому Малиновським районним судом м. Одеси у справі № 521/8078/23, та просило зазначити адресу місця проживання чи перебування боржника, а саме; АДРЕСА_1 , мотивуючи тим, що в отриманому Товариством виконавчому листі допущено описку - не зазначено адреси місця проживання чи перебування боржника.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 травня 2024 року відмовлено у задоволені заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Кредит-Капітал про виправлення описки у виконавчому листі, що виданий на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Кредит-Капітал до ОСОБА_1 про захист порушеного права кредитора шляхом стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Кредит-Капітал вважає, що вказана ухвала суду є необґрунтованою з огляду на неповноту з`ясування судом обставин, просить ухвалу суду скасувати, прийняти постанову про задоволення заяви про виправлення описки у виконавчому листі.

Доводами апеляційної скарги є те, що допущена описка у виконавчому листі, а саме - не зазначення останнього відомого місця реєстрації боржника - є суттєвою для пред`явлення його до виконання та виконання судового рішення. Фактично Товариство позбавлене можливості пред`явити виконавчий документ по справі до виконання.

Крім того, товариство зазначає, що приватним виконавцем Щербаковим Ю.С. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 19 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви про виправлення описки, суд першої інстанції виходив з того, що суду не відома адреса реєстрації боржника, доказів того, що боржник зареєстрований саме за адресою: АДРЕСА_2 , немає, а тому підстав для внесення виправлень у виконавчий лист, що виданий для виконання рішення від 05.09.2023, у суду відсутні.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком та зазначає наступне.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено відповідними положеннями Закону України "Про виконавче провадження" згідно зі статтями 1 та 2 якого, виконавче провадження - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання зазначених рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом №1404-VIII (державні виконавці).

Відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до положень п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності).

Згідно положень ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Частиною 1 статті 269 ЦПК України також встановлено, що суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

В розумінні процесуального законодавства описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Вищенаведена позиція зазначена в ухвалі Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 369/8367/16-ц.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Виходячи з позиції Верховного Суду України (ухвала Верховного Суду України у справі №6-788цс16 від 22 лютого 2017 року), суд може виправити лише ті описки або арифметичні помилки, яких він сам припустився.

Таким чином, підстави, на які посилався заявник як на підстави для виправлення описки, не є опискою в розумінні ст. 269 ЦПК України, а тому суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку щодо відмови у задоволенні заяви про виправлення описки.

З приводу виправлення помилок у виконавчих документах апеляційний суд зазначає наступне.

Відкриваючи провадження у справі, суд на виконання вимог вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України звертався до відділу адресно-довідковою роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, на що отримано відповідь про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дані Одеської ТГ, буз зареєстрований АДРЕСА_2 , проте знятий з обліку 12.09.2022, не вказано куди (а.с. 43).

Згідно відповіді № 30292 від 13.04.2023, 10:46:31 з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 12.09.2022 знятий з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою (а.с. 44-45).

Подальший розгляд справи здійснювався судом у відповідності до вимог ч. 10 ст. 187 ЦПК України як щодо особи, отримана інформація щодо якої не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи.

В ухваленому судом рішенні 05 вересня 2023 року на підставі вищенаведеного не зазначене зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що судом не встановлено описки у заочному рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2023 року, оскільки у резолютивній частині рішення взагалі не було вказано адреса ОСОБА_1 (боржника), а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про виправлення описки у виконавчому документі.

Вимоги до виконавчого документу передбачені у статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, виконавчий документ має містити резолютивну частину рішення, що передбачає заходи примусового виконання.

Отже, виданий виконавчий лист, щодо внесення виправлення в який заявником ставиться питання, відповідає резолютивній частині рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Товариство не зверталося до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення чи виправлення описки в оскаржуваному рішенні, на підставі якого було видано виконавчий лист для внесення відповідних даних боржника.

За таких обставин оскаржуване судове рішення ґрунтується на вимогах матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвалу суду без змін, оскільки є такою, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Європейський судз правлюдини вказав,що згідноз йогоусталеною практикою,яка відображаєпринцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Кредит-Капітал залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 26 листопада 2024 року.

Судді: М.В Назарова

В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко