Справа № 456/2373/22 Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р. Т.
Провадження № 22-ц/811/595/24 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 червня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

у липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 09 жовтня 2014 року між нею та ОСОБА_2 укладено шлюб, який розірвано рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 серпня 2021 року. У шлюбі у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Судовим наказом Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 липня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Стверджує, що відповідач нерегулярно сплачує аліменти, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 18809,50 грн., відтак всі фінансові витрати, які не покриваються аліментами лежать на ній. Зазначає, що з 01 вересня 2021 року їхня донька розпочала навчання в першому класі закладу середньої освіти ТзОВ «Кінгдом фемелі скул» з поглибленим вивченням іноземної мови, з фізичним та ментальним нахилом, оскільки вона має здібності до вивчення іноземних мов, дуже полюбляє заняття балетом та різні розвиваючі заняття та гуртки, а загальноосвітні заклади не мають таких програм для своїх учнів. Зокрема, дитина відвідує балетну студію, хореографію, заняття вокалом, акторською майстерністю, черлідингом. Вказує, що витрати на оплату всіх гуртків, які б хотіла відвідувати їхня донька, становить в середньому 4000-5000 грн. щомісячно, не враховуючи витрати на харчування та оплати за проїзд. Наголошує, що за час навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ТзОВ «Кінгдом фемелі скул» нею сплачено 80000 грн. за надані освітні послуги, 20975 грн. за гуртки та інші допоміжні послуги в сфері освіти, 13875 грн. за комплексне харчування. Вважає, що відповідач є працездатним, фізично здоровим, працює і отримує заробітну плату, не має інших осіб на утриманні, а відтак має можливість оплатити половину вартості понесених нею витрат на освітні послуги для дитини в розмірі 57425 грн. З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово в сумі 57425 грн.

Заочним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 червня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовлено.

Заочне рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що погоджувала з відповідачем навчання доньки у приватній школі з поглибленим вивченням іноземної мови, ними обговорювалася сума оплати на додаткові навчальні послуги для розвитку дитини, у зв`язку з чим для дитини обрано навчальний заклад, що допомагає розвивати здібності до вивчення іноземних мов та танців, відповідач добровільно погодився оплачувати половину вартості навчання в ТзОВ «Кінгдом фемелі скул». Зазначає, що суд безпідставно вважав, що понесені нею витрати повинні компенсовуватися за рахунок аліментів, оскільки додаткові витрати викликані особливими обставинами, а саме здібностями дитини до вивчення іноземних мов та танців. Крім того, аліменти, які стягуються з відповідача в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку в грошовому еквіваленті, є незначними та не покривають додаткових витрат на дитину. Вважає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей. З наведених підстав просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 червня 2023 року вирішено розглядати без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 червня 2023 року призначено на 15 год. 00 хв. 13 травня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 21 травня 2024 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 13 травня 2024 року, датою ухвалення постанови є саме 21 травня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що навчання в приватному закладі середньої освіти ТзОВ «Кінгдом фемелі скул» є виправданим та обґрунтованим, а відтак понесені позивачем витрати не викликані особливими обставинами і не є додатковими витратами на утримання дитини в розумінні статті 185 СК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 серпня 2021 року.

Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 24 лютого 2015 року Лисовицькою сільською радою Стрийського району Львівської області, підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Стрийського міськрайонного суду Львівської області №456/2489/21 від 12 липня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 24 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 185 СК України передбачено, що, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір таких витрат визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, понесених додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

Під час розгляду цивільної справи № 6-1489цс17 Верховний Суд України роз`яснив, що до особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розмір додаткових витрат на дитину має бути обгрунтованим та підтверджуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Відповідно до роз`яснень п.п. 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», щодо передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягти лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним із батьків на утримання дитини (аліментів).

За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розмір понесених додаткових витрат на дитину має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 покликається на те, що у зв`язку з навчанням дитини в ТзОВ «Кінгдом фемелі скул», заняттями дитини у гуртках, на харчування понесла додаткові витрати, тому вважає, що половина з них, що становить 57425 грн., підлягає стягненню з відповідача.

Довідкою № 10 від 16 грудня 2021 року, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Кінгдом Фемелі Скул», підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учиницею навчально-виховного закладу ТзОВ «Кінгдом Фемелі Скул». Відповідно до умов договору про надання освітніх послуг № б/н від 19 серпня 2021 року, ОСОБА_1 сплачено ТзОВ «Кінгдом Фемелі Скул» 80000 грн. за надання освітньої послуги.

Згідно з довідкою № 1612 від 16 грудня 2021 року, виданою фізичною особою-підприємцем, за період з 01 вересня 2021 року до 16 грудня 2021 року ОСОБА_1 сплатила фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 кошти в розмірі 20 975 грн. за надання послуги по денному догляду (харчування, гуртки і інші допоміжні послуги у сфері освіти) за її дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з довідкою № 14 від 21 червня 2022 року, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Кінгдом Фемелі Скул», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , користується послугою комплексного харчування, що надає ТзОВ «Кінгдом Фемелі Скул», вартістю 125 грн. за день, а протягом вересня 2021 року-лютого 2022 року оплата за вказану послугу здійснена в повному обсязі в розмірі 13875 грн.

Крім того, на підтвердження понесених витрат, пов`язаних з навчанням дитини в ТзОВ «Кінгдом фемелі скул», позивач надала також копії квитанцій.

Стягнення додаткових витрат на дитину регулюється нормами ст. 185 СК України, яка передбачає обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Системне тлумачення частини другої статті 185 СК України і статті 182 СК України дозволяє констатувати, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Так, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей.

На думку колегії суддів витрати, понесені позивачкою не належать до додаткових витрат, понесених на дитину, оскільки не викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом), не є такими в розумінні статті 185 СК України, а тому мають покриваються за рахунок аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача у розмірі, визначеному рішенням суду.

Навчання дитини в приватній школі з метою здобуття освіти не є витратами, що викликані особливим обставинами в розумінні ст. 185 СК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача половини додаткових витрат на дитину в розмірі 57425 грн., пов`язаних з її навчанням в приватній школі ТзОВ «Кінгдом Фемелі Скул», заняттями в гуртках, витратами на харчування.

Доводи апеляційної скарги про те, що ТзОВ «Кінгдом Фемелі Скул» обрано для навчання дитини для розвитку її здібностей до вивчення іноземних мов та танців за згодою відповідача,який погодився оплачувати половину вартості навчання в ТзОВ «Кінгдом Фемелі Скул», є голослівними та не підтверджуються матеріалами справи.

Зі змісту долученої до справи характеристики ОСОБА_3 , учениці 1А класу закладу середньої освіти ТзОВ «Кінгдом Фемелі Скул», вбачається, що «з усіх навчальних предметів дівчинка полюбляє українську мову, математику, я досліджую світ, мистецтво, де вона відчуває себе дуже впевненою», що спростовує доводи апелянта про те, що стягнення додаткових витрат викликані особливими обставинами, а саме, здібностями доньки до вивчення іноземних мов, а відтак є потреба у тому, щоб розвивати такі здібності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про відсутність особливих обставин, що можуть підставою для стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину на підставі статті 185 СК України.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 червня 2023 року залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 21.05.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк