ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 610/1275/18 Номер провадження 22-ц/814/156/24Головуючий у 1-й інстанції Тімонова В.М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

судді Дорош А.І., Триголова В.М.,

за участю секретаря Галушко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 30 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

встановила:

14.05.2018 ОСОБА_2 звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 , в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 08.04.2016 Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 80; визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком - ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_2 послався на те, що 08.04.2016 між ним і відповідачкою було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка ОСОБА_4 . З початку лютого 2018 року він разом з донькою ОСОБА_3 проживає окремо від матері дитини. Дитина перебуває на його утриманні. Фактично шлюбні стосунки між ним та відповідачкою припинено. Він був змушений піти з дитиною від дружини, оскільки вона систематично зловживала спиртними напоями, ображала його у присутності малолітньої доньки, витрачала сімейні кошти і державну соціальну допомогу на дитину не за цільовим призначенням. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. За час проживання окремо від матері у дитини налагодився розклад дня, вона стала спокійнішою, у неї покращився апетит, вона помітно набрала у вазі, частіше посміхається, стала краще засвоювати навчальний матеріал. Разом із позивачем та донькою проживає мати позивача, яка допомагає йому у вихованні та забезпеченні дитини. Дитина має усі необхідні умови для життя і розвитку. Проживання дитини з батьком, на його думку, максимально відповідатиме її інтересам, забезпечуватиме їй гармонійне виховання та розвиток, становлення як особистості. Позивач вважає, що проживання з матір`ю суперечить інтересам дитини, оскільки відповідачка не працює, не має постійного заробітку, не сплачує аліменти на дитину, не має на праві власності нерухомого або рухомого майна, зареєстрованого місця проживання, має простроченні зобов`язання за кредитними договорами, перебуває на обліку у лікаря психіатра/невропатолога, має небезпечне захворювання, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Крім того, стосовно відповідачки зареєстроване кримінальне провадження про домашнє насильство - заподіяння позивачу тілесних ушкоджень. Сини відповідачки від першого шлюбу: повнолітній ОСОБА_6 та неповнолітній ОСОБА_7 проживають самі у квартирі, орендованій за кошти їх дідуся, іноді їх навідує батько, хоча за рішенням суду про розірвання шлюбу діти були залишені з матір`ю. Відповідачка не вміє готувати їжу, прибирати, доглядати дитину, майже від народження дитини - з двох місяців своєю поведінкою виявляє своє небажання доглядати за дитиною (т. 1 а.с. 1-5).

Заочним рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 11.10.2018 у справі № 610/1275/18, провадження № 2/610/634/2018 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини; розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , зареєстрований 08.04.2016 Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 8; визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 90-94).

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 16.09.2020 задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення; скасовано заочне рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 11.10.2018 у справі № 610/1275/18 (провадження № 2/610/634/2018), призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (т. 1 а.с. 167).

05.10.2020 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв адвокат Васильєв Є.О., до ОСОБА_2 , треті особи: Балаклійська районна державна адміністрація Харківської області, Служба у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та з урахуванням поданих 23.11.2020 уточнень до зустрічного позову, просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за останні роки їх спільного проживання ОСОБА_2 став поводити себе вкрай негативно, почав агресивно ставитися до своєї дружини - ОСОБА_1 та малолітньої дитини. Між ними в присутності доньки виникали сварки, які час від часу супроводжувалися застосуванням ОСОБА_2 фізичного та психологічного насильства до дружини і доньки, що стало причиною окремого проживання подружжя. 24.06.2020 ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та вона була госпіталізована. Подальше спільне проживання дитини з батьком є небезпечним. ОСОБА_2 проживає разом зі своєю матір`ю та донькою, забороняє матері ОСОБА_1 бачитися з дитиною, не бажає, щоб вона брала участь у вихованні доньки. Побоюючись за психічний та фізичний стан дитини, вона неодноразово намагалася відвідати доньку, однак ОСОБА_2 чинить їй у цьому перешкоди. Внаслідок цього вона не має можливості спілкуватися з донькою, виховувати її, піклуватися про її життя і здоров`я. З цього приводу вона зверталася до Балаклійського відділу поліції ГУНП в Харківській області та їй було рекомендовано звернутися до опікунської ради Балаклійської РДА для вирішення питання щодо її участі у вихованні дитини. Протягом тривалого часу ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі, що на праві власності належить її повнолітньому сину - ОСОБА_6 . У цій квартирі є належні умови для проживання малолітньої дитини, її розвитку та виховання. На її утриманні перебуває неповнолітній син - ОСОБА_7 , 2004 року народження. Вона піклується про своїх дітей, має стабільний дохід, здатна забезпечити належні умови життя та розвитку своєї доньки ОСОБА_3 . До конфлікту з ОСОБА_2 , який стався 24.06.2020, вона добровільно забезпечувала доньку усім необхідним. ОСОБА_2 порушує право дитини на нормальний духовний розвиток та розвиток особистості, оскільки нормальним розвитком є такий, у якому беруть участь обидва батьки, якщо інше не встановлено судом, та порушує право матері на особисте спілкування з дитиною (т. 1 а.с. 231-234, т. 2 а.с. 2-5).

Ухвалою суду від 23.11.2020 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження зустрічний позов з первісним позовом (т. 2 а.с. 27, 28).

Ухвалою суду від 18.02.2021 замінено третіх осіб у справі: Балаклійську районну державну адміністрацію Харківської області - органом опіки та піклування, представленим належною юридичною особою - Службою у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області; Службу у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради - органом опіки та піклування, представленим належною юридичною особою - Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради (т. 2 а.с. 139).

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 30 березня 2021 року первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 08 квітня 2016 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 80.

Визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом із батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини - відмовлено.

З цим рішенням не погодилась ОСОБА_1 та подала до Харківського апеляційного суду на вказане рішення суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість та незаконність рішення суду внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення в частині визначення місця проживання дитини ОСОБА_11 з батьком та відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалити нове, яким у позові ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком відмовити та задовольнити її зустрічний позов, визначивши місце проживання дитини з матір`ю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд не надав належної оцінки доказам, що містяться у справі, які дискредитують відповідача як дбайливого батька.

Також не надано належної оцінки доказам, які подані нею до суду першої інстанції.

Апелянт вважає, що вимоги первісного позову ОСОБА_2 не доведено, натомість її зустрічний позов доведений належними доказами, вона має стабільний дохід та здатність матеріально забезпечувати дитину, нею створено необхідні умови для проживання дитини з матір`ю.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду Полтавському апеляційному суду та ухвалою суду від 30.01.2023 ця справа прийнята до провадження Полтавського апеляційного суду.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

У судове засідання до залу апеляційного суду з`явився представник відповідачки за первісним, позивачки за зустрічним позовом адвокат Мойсюк А.М.

Позивач ОСОБА_1 та представник ОСОБА_12 не з"явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. ОСОБА_1 представляє адвокат Мойсюк А.М.

Позивач за первісним та відповідач за зустрічним позовами ОСОБА_2 до апеляційного суду не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином; повістка про виклик його до суду повернута без вручення з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням згідно ст. 128 ч. 8 п.3,4 ЦПК України. Зазначене також відповідає правовим висновкам, наданим у постановах ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17). Також ОСОБА_2 повідомлений про день, час і місце розгляду справи відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Треті особи Служба у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради своїх представників до апеляційного суду не направили, про розгляд справи повідомлені належним чином на електронні адреси, відповідно до ст. 128 ч.6 ЦПК України (том 4 а.с. 67,68). Клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. Крім того Служба у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області надіслала суду листа про розгляд справи у відсутність представника (том 4 а.с. 61).

Неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, що відповідає ст. 372 ЦПК України.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що як вказав ЄСПЛ у справі Sydorenko v. Ukraine (dec.), no/ 73193/12, 18 February 2021, зацікавлена сторона зобов`язана проявити особливу старанність у захисті своїх інтересів і вжити необхідні заходи для ознайомленні з рухом провадження у справі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_1 адвоката Мойсюка А.М., який з`явився у судове засідання в режимі відеоконференції власними технічними засобами поза межами приміщення суду, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції встановив, що сторони перебували у шлюбі, який зареєстрований 08 квітня 2016 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 80 (т. 1 а.с. 50).

ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 - матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 17 червня 2016 року Орджонікідзевським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, копія якого наявна у справі (т. 1 а.с. 15).

03 травня 2018 року Балаклійським районним судом Харківської області було видано виконавчий лист у справі № 610/543/18 (пр. № 2/610/379/2018) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (т. 1 а.с. 31).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, складеного 22.12.2020 державним виконавцем Балаклійського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), за період з 05.03.2018 до 30.11.2020 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням суми штрафу за прострочення аліментів понад рік у розмірі 20% та суми штрафу за прострочення аліментів понад рік повторно за період з 01.10.2019 по 30.09.2020 у розмірі 20%, становить 104919,60 грн. Протягом періоду з 05.03.2018 до 30.11.2020 аліменти ОСОБА_1 не сплачувала (т. 2 а.с. 52).

Згідно розрахунку заборгованості, складеного 01.02.2021 державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), станом на 31.01.2021 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 94120,50 грн, штраф на користь стягувача - 15990,60 грн (т. 2 а.с. 160).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 06 березня 2018 року, складеного комісією у складі головного спеціаліста Служби у справах дітей Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області Дериведмідь Н.Є., фахівця із соціальної роботи БРЦСССДМ ОСОБА_13 , сімейної медичної сестри ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_2 , проживають ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Санітарний стан приміщення задовільний, квартира складається з трьох кімнат, кухні, ванної, санвузла, коридору. У квартирі чисто, є електро-, водо-, газопостачання, централізоване опалення, необхідні меблі, побутова техніка, предмети побуту і гігієни. Для дитини відведено окрему кімнату, де є ліжечко, шафа для одягу, диван. У дитини є іграшки, книжки. Комісія дійшла висновку, що для проживання та розвитку дитини створено належні умови (т. 1 а.с. 17).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 27.11.2020, складеного спеціалістами служби у справах дітей Балаклійської РДА Обізною Т., ОСОБА_16 , фахівцем із соціальної роботи БРЦСССДМ Резнік В., при обстеженні умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 , проживають ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Батьком дитини ОСОБА_2 створено належні умови для проживання, розвитку та виховання доньки - ОСОБА_3 , яка забезпечена усім необхідним для повноцінного життя (т. 2 а.с. 60).

Зазначена квартира на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_2 та ОСОБА_15 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.08.2020 (т. 2 а.с. 58).

Актом від 20.08.2018 щодо обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, а проведеним у 2020 році обстеженням житлових умов підтверджено, що санітарний стан приміщення задовільний, дитина поводить себе з батьком вільно, легко. Для дитини створено всі належні умови проживання. ОСОБА_17 забезпечена всім необхідним для повноцінного розвитку, одягом, взуттям, іграшками, продуктами харчування. Права дитини не порушуються. Проживання малолітньої дитини в існуючих умовах можливе (т. 1 а.с. 70, т. 2 а.с. 60).

Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує Балаклійський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 1 Балаклійської міської ради Харківської області з 11.08.2020, платником за відвідування дитиною дошкільного закладу є ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 56).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є вихованкою гуртка Танцювальний колектив «Глорія» Балаклійського Центру дитячої та юнацької творчості Балаклійської міської ради Харківської області з 01.10.2020 (т. 2 а.с. 148).

Згідно копії декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, від 03.08.2020, лікарем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є лікар-педіатр КНП БРР ХО «Балаклійський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» (т. 2 а.с. 57).

Позивач ОСОБА_2 з 03 січня 2017 року перебував у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - по ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією наказу № 8/5 від 03.01.2017 року начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Згідно цього наказу ОСОБА_2 працював старшим державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (т. 1 а.с. 16).

З 28.12.2019 до 25.08.2020 ОСОБА_2 працював у Східному міжрегіональному управлінні юстиції (м. Харків) на посаді старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові (т. 2 а.с. 103).

Згідно довідки № 11 від 26.03.2021, виданої адвокатом Литовченком С.І., з 20.03.2021 ОСОБА_2 проходить стажування на посаді помічника адвоката (т. 2 а.с. 227).

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 2 а.с. 175, 176).

Місце проживання ОСОБА_1 з 22.08.2019 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , у квартирі, яка на праві приватної власності належить її сину - ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 8, 9).

Згідно копії договору найму (оренди) житла, укладеного 01.02.2021 між ОСОБА_1 (наймачем) та ОСОБА_18 (наймодавцем), ОСОБА_1 орендує квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 (т. 2 а.с. 173, 174).

Сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ознак наркологічних захворювань не мають, психіатричні протипоказання у них відсутні, що підтверджується сертифікатами про проходження профілактичного наркологічного огляду та медичними довідками про проходження обов`язкових попереднього та періодичних психіатричних оглядів від 29.07.2020, 29.09.2020, 31.12.2020 (т. 1 а.с. 193, т. 2 а.с. 93, 94).

ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності не притягується, не має не знятої чи непогашеної судимості, що підтверджується копією довідки Департаменту інформатизації МВС України (т. 1 а.с. 195).

З відповіді Головного управління Національної поліції в Харківській області від 12.03.2021 на запит адвоката Такідзе І.Л. вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася у березні і травні 2018 року, у серпні 2019 року - до Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області, у липні та серпні 2020 року - до Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області та Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області, зокрема, про заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , його неправомірних дій стосовно її доньки, сварок із ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 233-235).

Згідно довідки-характеристики, виданої 11.03.2021 виконавчим комітетом Балаклійської міської ради Харківської області, ОСОБА_2 за час проживання у м. Балаклія зарекомендував себе негативно, притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності (т. 2 а.с. 237).

31.08.2020 слідчим СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківської області стосовно ОСОБА_2 складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001374, згідно якого ОСОБА_19 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, зокрема у спричиненні 24.06.2020 ОСОБА_20 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Вказаний обвинувальний акт направлено до Фрунзенського районного суду м. Харкова (т. 1 а.с. 199, т. 2 а.с. 14-21).

Як встановив суд першої інстанції, на час розгляду даної цивільної справи відомості про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності відсутні. Також відомості про вчинення ОСОБА_2 протиправних дій стосовно його доньки ОСОБА_3 .

У суді першої інстанції були допитані в якості свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_6 , ОСОБА_21 .

При вирішенні спору суд першої інстанції встановив, що між сторонами існують неприязнені стосунки, що призвели до виникнення спору щодо місця проживання їхньої малолітньої дитини.

Мати і батько рівною мірою мають необхідні якості вихователя, побутові умови, рівень матеріального забезпечення.

Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_2 постійно проживає зі своєю донькою ОСОБА_3 та своєю матір`ю ОСОБА_15 (бабусею дитини), яка допомагає йому доглядати дитину.

Малолітня донька сторін відвідує дошкільний навчальний заклад та гурток у м.Балаклія.

Також суд першої інстанції врахував вік дитини, яка на час розгляду справи мала повних 4 роки та безумовно потребує материнської опіки та проживання у звичній для неї обстановці; батько має можливість створити умови для повноцінного життя та розвитку дитини, її безпеки, благополуччя, зростання в сімейному оточенні.

ОСОБА_2 не перешкоджає спілкуванню дитини з матір`ю ОСОБА_1 , яка проживає у м. Харкові та приїздить до доньки, проводить з нею час, спілкується.

Виходячи з обставин справи, враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд першої інстанції дійшов висновку, що комфортне проживання та належне виховання дитини буде забезпечено у разі її проживання разом із батьком ви у звичній для неї обстановці.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частин другої-третьої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно частини другої та третьої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) суд дійшов висновку, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

У постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року в справі № 344/16033/21 (провадження № 61-4194св23) суд дійшов висновку, що вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

У постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 487/2001/19-ц (провадження № 61-12667св20) сформульовано висновок, згідно якого вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності. Зазначених критеріїв моральних якостей батька як вихователя не виявлено.

Відповідно до статті 3 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року, дитина має процесуальне право бути поінформованою та висловлювати свою думку під час розгляду справи, що стосується її.

Закріплення вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися при вирішенні питань, які її безпосередньо стосуються. Разом з цим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не відповідає та не захищає права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією.

Отже, вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності, які не виявлені у батька.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до положень частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі чи будинку), про те, з ким із них дитина залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своєї дитини повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітньої дитини. При цьому суд має врахувати, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Такі висновки наведені у постанові Верховного Суду у справі № 288/39/20 від 18 березня 2021 року та узгоджуються з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з частиною шостою статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Ухвалою суду першої інстанції від 23.11.2020 зобов`язано орган опіки та піклування Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області скласти висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , зобов`язано Службу у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, звернутись до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності ОСОБА_1 виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею (т. 2 а.с. 27, 28).

23.12.2020 суду надано відповідь Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області, згідно якої надати висновок про доцільність/недоцільність визначення місця проживання дитини - ОСОБА_3 з одним із батьків немає можливості, оскільки батьки дитини не надали на розгляд комісії документи про наявність у них самостійного доходу, а також про те, що ОСОБА_2 не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами (т. 2 а.с. 75).

Під час перебування цієї справи в Харківському апеляційному суді ухвалою від 04 листопада 2021 року за клопотанням ОСОБА_2 витребувано у Служби у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з одним із батьків (том 3 а.с. 147-149).

Рішенням виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області від 17 грудня 2021 року №371 затверджено висновок виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області про недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з одним із батьків.

Вказаним висновком встановлено, що 23.11.2021 здійснено спільний виїзд представників служби у справах дітей Балаклійської міської ради та центру соціальних служб Балаклійської міської ради за адресою: АДРЕСА_2 , з метою обстеження умов проживання ОСОБА_2 . Обстежити умови проживання, з`ясувати ставлення батька до виконання батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з батьків не вдалося. Двері квартири відчинила жінка, яка представилась матір`ю ОСОБА_22 - ОСОБА_15 . До квартири членів комісії вона не впустила, повідомила. що син за цією адресою не проживає, місце його проживання та номер телефону не відомі. Також повідомила, що ОСОБА_3 за цією адресою не проживає. З`ясувати наявність умов на виховання та розвитку дитини не дозволила. Попросила членів комісії її не турбувати і за цією адресою не приходити. ОСОБА_15 було озвучено прохання у разі її спілкування з сином передати йому прибути на 10:00 08.12.2021 на засідання комісії з питань захисту прав дитини за адресою: АДРЕСА_5 .

За інформацією центру соціальних служб Балаклійської міської ради Харківської області від 24.11.2021 №731 провести оцінку потреб батька дитини за адресою: АДРЕСА_2 , з метою встановлення його спроможності виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею не вдалося. ОСОБА_2 за даною адресою не проживає, на контактний номер телефону не відповідає.

Відділом соціальної роботи по Індустріальному району м. Харкова ХМЦСС «Довіра» на запит служби у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області надано копію висновку оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 від 03.12.2021, за результатами оцінювання встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_7 , 2004 р.н., за адресою: АДРЕСА_3 . Складних життєвих обставин не виявлено. Мати дитини здатна виконувати обов`язки щодо виховання та догляду за дитиною, нею створено належні умови для дитини: є дитяче ліжко, іграшки, за ОСОБА_3 зберігається місце у дошкільному навчальному закладі. За повідомленням ВП №1 Ізюмського РУП ГУ НП в Харківській області від 29.11.2021 ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягалася. ОСОБА_2 притягався до адміністративної відповідальності 13.07.2021 за порушення ч.1 ст. 175-1 КУпАП (куріння тютюнових виробів у заборонених місцях).

08.12.2021 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Балаклійської міської ради Харківської області батьки дитини не з`явилися. Звернень від них про перенесення розгляду справи не надходили.

У зв`язку з відсутністю необхідних документів для розгляду справи, неявкою батьків на засідання комісії з питань захисту прав дитини Балаклійської міської ради Харківської області, неможливістю всебічного з`ясування усіх обставин справи для прийняття обґрунтованого висновку на користь одного з батьків, комісія вирішила рекомендувати виконкому Балаклійської міської ради Харківської області прийняти рішення про недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з одним із батьків. Отже виконавчий комітет Балаклійської міської ради Харківської області дійшов висновку про недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з одним із батьків (том 3 а.с. 187-191).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27.01.2022 за клопотанням ОСОБА_24 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , витребувано з Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з одним із батьків, за результатами обстеження умов проживання обох батьків (том 3 а.с. 213-216).

Крім того ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14.09.2023 за клопотанням адвоката Шайхлісламової Яни Василівни, яка представляє ОСОБА_1 , витребувано з Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_2 або матір`ю ОСОБА_1 за результатами обстеження умов проживання обох батьків (том 4 а.с. 9-12).

Вказана ухвала отримана Департаментом 28.09.2023, однак висновок від вказаної установи до суду апеляційної інстанції не надійшов.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно пояснень, поданих 27.02.2024 в системі «Електронний суд» представником відповідача за первісним, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Мойсюка А.М., дитина ОСОБА_3 з червня 2021 року постійно проживає разом з матір`ю, яка повністю її утримує, дбає про належний та достатній рівень життя, її здоров`я, виховання та навчання, а кошти (аліменти), що стягнуті з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , йдуть не за цільовим призначенням На розгляді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа № 644/4012/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати нарахованої заборгованості по аліментам, стягнення аліментів на утримання дитини. Фактичний період проживання доньки разом з матір`ю підтверджується декларацією про вибір лікаря від 14.06.2021, де засвідчено ОСОБА_1 як законного представника дитини ОСОБА_3 . Згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 03.08.2021 місце проживання дитини знаходиться разом з матір`ю. 08.07.2021 Службою у справах дітей по Індустріальному району Департаменту Служб у справах дітей ХМР за місцем проживання апелянти проведено обстеження умов проживання на підставі звернення батька ОСОБА_2 на урядову гарячу лінію, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 08.07.2021, згідно якого у квартирі разом з матір`ю проживає також її донька ОСОБА_3 . У жовтні 2021 року ОСОБА_1 влаштувала дочку ОСОБА_3 у Дошкільний навчальний заклад №272. Вказує, що зазначені обставини підтверджують фактичне проживання дитини ОСОБА_11 з матір`ю з 2021 року. Крім того представник ОСОБА_1 адвокат Мойсюк А.М. зазначив, що 09.03.2022 ОСОБА_1 разом з дочкою ОСОБА_3 у зв`язку з воєнним станом виїхала за кордон, що підтверджується штампом про перетин кордону у свідоцтві про народження дитини, 18.03.2023 отримали реєстровий номер у Республіці Польща, а з 10.04.2022 переїхали до Сполучених Штатів Америки, де перебувають по теперішній час та отримали особисті ідентифікаційні номери.

До письмових пояснень надані копі ухвали про прийняття позовної заяви у справі №644/4012/23, декларація № 0001-7К1Т-ТЕА0 про вибір лікаря, виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 03.08.2021 дитини ОСОБА_11 про перебування на лікуванні з 20.07.2021 по 03.08.2021, відповіді на адвокатський запит від 14.04.2023 №28/01-25 про відвідування ДНЗ №272, квитанцій про оплату за утримання дитини в ДНЗ№272; свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серія НОМЕР_2 з відміткою про перетин кордону України 09.03.2022, реєстраційний номер Республіки Польща на ОСОБА_3 та ОСОБА_27 , відомості про перебування ОСОБА_28 та ОСОБА_3 в Сполучених Штатах Америки.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.

Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

За загальним правилом, передбаченим статтею 19 СК України та статтею 56 ЦПК України, у спорах між батьками про визначення місця проживання малолітньої дитини участь органу опіки і піклування є обов`язковою. Спеціалісти відповідного органу мають надати суду письмовий фаховий висновок щодо розв`язання спору.

Повноваження органів опіки та піклування надавати висновки, їх вид і форма деталізуються у Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - Порядок).

Зокрема, в ньому зазначено, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.

Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання за формою згідно з додатком 9, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею.

Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини.

Згідно із пунктом 74 зазначеного Порядку під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.

У частинах четвертій - шостій статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Тлумачення змісту зазначених приписів Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що вони не допускають виключень щодо неотримання письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, з огляду на неможливість надати такий висновок.

Наведені вище положення статті 19 СК та Порядку знайшли своє відображення у процесуальному законодавстві, з якого слідує, що такі органи займають самостійне процесуальне становище, беручи участь у судовій справі.

Так, згідно із частиною шостою статті 56 ЦПК України органи державної влади та місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або брати участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у судовому процесі для подання висновків у справі є обов`язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне.

Висновок владних органів містить дві складові: 1) відомості про факти, на основі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного розгляду та вирішення справи; 2) рекомендацію конкретного органу про те, як необхідно з точки зору державного інтересу (захист прав та інтересів дітей) вирішити справу, тобто висновок про факти та право.

Вказане дозволяє віднести висновки до засобів доказування (письмових доказів). Як й інші докази, вони не мають для суду наперед встановленої сили.

У випадку неможливості надати висновок, який ґрунтується на обстеженні умов, орган опіки і піклування з метою захисту інтересів дитини має використати всі можливі варіанти одержання інформації і оцінки обставин, що склалися, і за можливістю надати висновок з посиланням на бесіди із родичами, знайомими, або з посиланням на інші документи та із вказівкою на те, що обстежити безпосередньо умови проживання неможливо.

Однак винесення рішення у справі не може ставитися у залежність від наявності чи відсутності відповідного висновку. Адже згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Органи державної влади і місцевого самоврядування, надаючи висновок, діють паралельно із судом - захищаючи права та інтереси дитини і тим самим допомагають суду здійснювати захист відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України.

Такі висновки, безумовно, мають велике значення для ухвалення судом законного, обґрунтованого та справедливого рішення. Адже висновок органів державної влади та місцевого самоврядування формується із урахуванням досвіду у певній сфері, в межах компетенції відповідного органу та на основі його повноважень.

Однак не вчинення таких захисних дій з боку владного органу у вигляді неподання висновку не може слугувати підставою для відмови або для зволікання у захисті з боку суду. Адже здійснення правосуддя, захист прав та інтересів дітей не може ставитися у залежність від можливості здійснення владними органами своїх повноважень.

Тому у випадку ненадання висновку органом опіки та піклування, залученим до участі у справі, суд може надати додатковий строк відповідному органу, відклавши розгляд справи. Однак відмовити у винесенні рішення у справі чи зупинити провадження у справі через відсутність такого висновку суд не може.

Такі висновки надані у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2023 року у справі № 523/19706/19.

Враховуючи те, що відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09.03.2022 перебувають за межами України, спочатку в Республіці Польща, а з 10.04.2022 в Сполучених Штатах Америки, витребувати висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з одним із батьків не має можливості.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції представник відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) адвокат Мойсюк А.М., після ухвалення судом першої інстанції у цій справі рішення суду від 30.03.2021, малолітня дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала як з батьком, так і з матір`ю, а з червня 2021 року дитина постійно проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , спочатку в м. Харкові, а з 09.03.2022 у Республіці Польща, та з 10.04.2022 - у Сполучених Штатах Америки, де дитина перебуває в сталому середовищі, відвідує навчальний заклад, отримує медичні послуги, відвідує гуртки. При цьому батько ОСОБА_2 з червня 2021 року на зв`язок з матір`ю дитини та донькою не виходить, дитиною не цікавиться, хоча отримує аліменти на її утримання.

Враховуючи наведені обставини, приймаючи до уваги вік дитини, дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої доньки сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Наявність підстав для визначення місця проживання малолітньої доньки сторін із матір`ю пов`язується також із тим, що остання разом з донькою з 09.03.2022 перебувають за межами України у зв`язку з військовою агресією.

Визначаючи місце проживання малолітньої дитини сторін у цій справі з матір`ю, колегія суддів апеляційного суду враховує, що зазначене буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, сприятиме повноцінному її вихованню та розвитку у безпечному сталому середовищі.

На час ухвалення оскаржуваних судових рішень не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку, що проживання дитини з батьком буде мати більш позитивний вплив на дитину, ніж визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_11 з матір`ю ОСОБА_1 .

Враховуючи наведені положення міжнародного права та національного законодавства, на підставі наданих сторонами доказів, приймаючи до уваги інтереси малолітньої дитини, її малолітній вік, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, а також, дотримуючись балансу між її інтересами, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в інтересах дитини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої дочки сторін разом з матір`ю.

Також колегія суддів апеляційного суду враховує правову позицію Верховного Суду, сформульовану в постанові від 23 березня 2023 року у справі № 759/4616/19-ц (провадження № 61-8244св22), та зазначає, що здебільшого потреба у втручанні держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо визначення місце проживання дітей або участі одного з батьків у їх вихованні зумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанні віднайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах дітей.

Водночас визначення місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_11 з матір`ю не позбавляє батька дитини батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.

У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21), від 15 березня 2023 року у справі № 759/5336/19 (провадження № 61-9819св22).

При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що передбачена частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі, якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами.

Якщо з тих чи інших причин орган опіки та піклування відмовиться надати свій висновок у справі, де за приписами частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України надання ним такого висновку є обов`язковим, ця обставина не означає неможливості розгляду та вирішення спору. Протилежний підхід є рівнозначним відмові у доступу до правосуддя і означав би порушення положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід має загальний характер і є цілком справедливим для випадків, коли не було отримано письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, з огляду на неможливість надати такий висновок, зокрема, у зв`язку із перебуванням дитини за межами країни, перебуванням дитини на непідконтрольній території, неможливості встановити місце фактичного перебування дитини з одним із батьків тощо.

Суд першої інстанції розглянув дану справу за відсутності висновку органу опіки та піклування, з врахуванням того, що в цій справі батьки дитини не надали на розгляд комісії документи про наявність у них самостійного доходу, а також про те, що ОСОБА_2 не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами (т. 2 а.с. 75).

Рішенням виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області затверджено висновок виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області про недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з одним із батьків, оскільки обстежити умови проживання, з`ясувати ставлення батька до виконання батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з батьків не вдалося, так як зі слів матері позивача місце проживання ОСОБА_2 , дитини ОСОБА_3 та номер телефону батька дитини не відомі. Відділом соціальної роботи по Індустріальному району м. Харкова ХМЦСС «Довіра» на запит служби у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області надано копію висновку оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 від 03.12.2021, яким встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_7 , 2004 р.н., за адресою: АДРЕСА_3 . Складних життєвих обставин не виявлено. Мати дитини здатна виконувати обов`язки щодо виховання та догляду за дитиною, нею створено належні умови для дитини: є дитяче ліжко, іграшки, за ОСОБА_3 зберігається місце у дошкільному навчальному закладі. 08.12.2021 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Балаклійської міської ради Харківської області батьки дитини не з`явилися. Звернень від них про перенесення розгляду справи не надходили (том 3 а.с. 187-191).

Як встановлено при апеляційному розгляді, малолітня дитина разом з матір`ю перебуває за межами України з 09.03.2022 р. по теперішній час.

Отже у цій справі відсутня об`єктивна можливість витребування висновку органу опіки та піклування відповідно до ч.4,5 ст. 19 СК України, а спір можливо вирішити без наявності вказаного висновку.

Наведене узгоджується з правовими висновками, наданими у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2023 року у справі № 523/19706/19.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування рішення суду від 30.03.2021 в частині первісного позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та зустрічного позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини. Ухвалення в цій частині нового рішення, яким у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини відмовити.Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини задовольнити.Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 367, 374 ч. 1 п. 2, статтею 376 ч. 1 п. п. З, 4, статтями 382-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 30 березня 2021 року скасувати в частині первісного позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та зустрічного позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11.03.2024.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов