ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Номер провадження 22-ц/818/275/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Бурлака І.В., Маміної О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2023 року в складі судді Семіряд І.В. у справі № 638/10178/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі- АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 13 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач власним підписом у заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 04 квітня 2023 року має заборгованість у розмірі 116 512,14 грн, з них: 97 025,62 грн заборгованість за поточним кредитом, 19 486,52 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Посилаючись на вказані обставини, АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути заборгованість за договором про надання банківських послуг від 13 вересня 2019 року у розмірі 116 512,14 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2023 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 97 025,62 грн та сплачену суму судового збору пропорційно до заявлених у позові вимог у сумі 2235,80 грн, а всього 99 261 грн 42 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що надані банком Умови та Правила не містять підпису відповідача про ознайомлення з ними, а тому їх не можна вважати складовою частиною кредитного договору та досягненням між сторонами згоди щодо всіх його істотних умов, зокрема наявності у позичальника зобов`язання сплачувати проценти за користування кредитом. Паспорт споживчого кредиту, на який посилається позивач в обґрунтовування позову, є інформацією, яка отримана відповідачем у якості довідкової інформації та актуальна до 28 вересня 2019, судом не може бути взята до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. Однак, оскільки відповідач користувався кредитними коштами, частково здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 97025,62 грн, яка не спростована ОСОБА_1 , отримана сума кредиту підлягає стягненню з нього на користь АТ КБ «Приватбанк».

27 жовтня 2023 року засобами поштового зв`язку АТ КБ «ПриватБанк» на вказане судове рішення подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин по справі, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 19 486, 52 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладенність договору, суть договору саме приєднання полягає в тому, що умови визначаються однією стороною одноособово і полягає у певних формулярах та стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов.

ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору був належним чином ознайомлений з його умовами, погодився з пропозицією Банку та отримав кредитну картку, звертався за її перевипуском, користувався кредитними коштами, а також визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчиняв дії, спрямовані на виконання цього договору.

Сторонами було погоджено розмір базової процентної ставки за користування кредитом, процентна ставка у разі прострочення суми заборгованості, про що зазначено в заяві, яка підписана Відповідачем, а тому висновки суду про відсутність підстав для нарахування та стягнення відсотків є необґрунтованими.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 13 вересня 2019 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 44-47).

У заяві зазначено, що відповідач погодився з тим, що дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, які розміщені на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк».

Також, ОСОБА_1 підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в якій зазначено: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія; сума/ліміт кредиту 50000,00 грн для карток «Універсальна», 75000,00 грн для карток «Універсальна Gold»; строк кредитування 20 років; мета отримання кредиту споживчі цілі; процентна ставка, відсотків річних 43,2% для карток «Універсальна», 42% для карток «Універсальна Gold»; тип процентної ставки фіксована; порядок повернення кредиту договірне списання з рахунку клієнта, в тому числі за рахунок кредитного ліміту в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим договором, 1-го числа календарного, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та відсутності прострочених зобов`язань клієнта шляхом внесення клієнтом коштів в розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн щомісячно; у разі прострочення з 31-го дня - 10% від заборгованості; у разі прострочення з 18-го дня 100% від заборгованості; пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання, але не більше за 15% суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань, не може перевищувати половини суми, одержаної за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін; штрафів немає; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 86,4% для карток «Універсальна», 84% для карток «Універсальна Gold» (а.с.48-55).

Аналогічну інформацію мітить паспорт споживчого кредиту, який підписано ваідповідачем 13 вересня 2019 року (а.с. 56-59)

Відповідно до наданого Банком розрахунку станом на 04 квітня 2023 року за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 116 512,14 грн, з них: 97 025,62 грн заборгованість за поточним кредитом, 19 486,52 грн заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 6-16).

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У силу частини 1 статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина 3 статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором №б/н від 13 вересня 2019 року, позивач посилався на заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг та паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачем в цей же день.

Як вбачається з заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг сторони погодили, що процентна ставка становить 42% річних. Тобто, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами (а.с. 48 -55).

За таких обставин колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення відсотків є необґрунтованими.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Отже, рішення суду в частині вирішення спору про стягнення відсотків підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося та не переглядалося.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

При зверненні до суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» сплачено 2684 грн (а.с. 95), при оскарженні рішення в суді апеляційної інстанції - 4026 грн (а. с. 174).

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону № 3674-VI якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Зважаючи, що АТ КБ «ПриватБанк» оскаржувало рішення суду лише в частині стягнення відсотків, то судовий збір, що підлягав сплаті за подачу апеляційної скарги становив 19486,52/116512,14 х 150% = 673,34 грн.

Також, судом першої інстанції позов банку було задоволено частково та стягнуто 2235,80 грн. Зважаючи, що з урахуванням постанови суду апеляційної інстанції позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено у повному обсязі, то на користь позивача має бути стягнуто 2684-2235,80 = 448,20 грн..

Отже, загальний обсяг судових витрат, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» становить 448,20 грн + 673,34 грн = 1121,54 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2023 року у частині вирішення спору про стягнення відсотків скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, 1-д, 01001) заборгованість по відсоткам за користування кредитом за договором про надання банківських послуг № б/н від 13 вересня 2019 року у розмірі 19 486 (дев`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят шість) грн 52 коп. та 1121,54 грн (одна тисяча сто двадцять одна) грн 54 коп судового збору.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 13 травня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

О.В. Маміна