Справа № 164/619/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Ониска Р.В.,

при секретарі Наумик Н.В.,

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Маневичі справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою, заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Під час розгляду справи 15.05.2024 ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила свої вимоги і вказала, що в зв`язку з помилкою у записі прізвища її покійного чоловіка у свідоцтві про шлюб Серії НОМЕР_1 виданому Новорудською сільською радою Маневицького району Волинської області та свідоцтві про смерть ОСОБА_2 Серії НОМЕР_2 , вона позбавлена можливості на отримання пенсії в зв`язку зі смертю чоловіка.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника та прохання вирішити справу на розсуд суду.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили, що ОСОБА_2 являвся чоловіком заявниці ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи 15.05.2024 суд було повідомлено про надходження на адресу суду в електронній формі пояснення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в зв`язку з цим було оголошено перерву в судовому засіданні.

20.05.2024 до суду надійшло письмове пояснення щодо заяви про встановлення факту, що має юридичне значеннявід заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в якому вказують, що у заяві ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, вбачається спір про право, тому суд згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України зобов`язаний залишити вище вказану заяву без розгляду. З огляду на вказане, ГУ ПФУ у Волинській області вважає, що заява ОСОБА_5 задоволенню не підлягає. Справу просять розглядати без участі представника ГУ ПФУ у Волинській області.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, слід залишити без розгляду з наступних підстав.

Положеннями частини 3 статті 315 ЦПК України встановлено, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної ресстрації актів пивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Зі змісту роз`яснень наданих у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановления фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, шо має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У відповідності до пункту 12 вказаної постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце i час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Тому, Суд може встановити лише факт належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, а тому заявлені вимоги суперечать вказівкам статті 315 ЦПК. України.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявниця має на меті в подальшому повторно звертатися до органів Пенсійного фонду з приводу питання про переведення на пенсію у разі втрати годувальника, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 25.11.2005 (далі Закон №1058). Разом з тим, слід зазначити, що між органами Пенсійного фонду України та ОСОБА_1 вбачається спір про право на пенсію.

У січні 2024 року ОСОБА_1 вже зверталась із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника. Рішенням ГУ ПФУ у Чернівецькій області від 25.01.2024 №52 їй відмовлено у призначенні даного виду пенсії, оскільки не були подані належні документи, що підтверджують родинні відносини з годувальником.

Згідно з частиною 1 статті 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів. що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідний порядок застосовується, зокрема, якщо встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5 роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо зокрема встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Тобто, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду с лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід недавати сутнісного, а не формального значення. Верховний Суд у своїй постанові від 15.04.2020 у справі № 302/991/19 вказав, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням. оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений ід час розгляду справи, залишає заяву без розгляду, що встановлено частиною 4 статті 315 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 315, ст.ст. 353-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 , що вона маєправо подати позов на загальних підставах.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області Ониско Р.В.