КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/1239/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7699/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

суддя-доповідач Слюсар Т.А.

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гречан Марини Василівни в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2024 року про повернення позовної заяви у складі судді Арапіної Н.Є.,

у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2024 року позивач звернувся у суд із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2024 року позовну заяву визнано такою, що не подана та підлягає поверненню позивачу.

В апеляційній скарзі адвокат Гречан М.В., діючи в інтересах ТОВ «Євро-Реконструкція» просить скасувати ухвалу суду, як постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що до позовної заяви від 02 січня 2024 року додана належним чином завірена копія довіреності на підтвердження повноважень представника позивача. У долученому до справи витягу з ЄДР зазначена інформація про керівника юридичної особи: ОСОБА_4 - керівник.

Посилається на те, що законодавством України не встановлено термін чинності витягу з ЄДР. Подання позивачем до позову витягу з ЄДР, сформованого не на дату видачі представнику позивача довіреності, не є підставою для прийняття судом ухвали про повернення позовної заяви.

Вказує, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не наводить експертних висновків на підставі яких була встановлена наявність застосування факсиміле при посвідченні копії довіреності на представництво повноважень представника позивача ОСОБА_5 .

Зазначає, що наслідком подання навіть копії, не завіреної ніяким чином, не є підставою для повернення позовної заяви. Вважає, що позовна заява абсолютно відповідає вимогам ЦПК України, у т.ч. ст. 175, 177, 185 ЦПК України та підписана власноручно представником позивача ОСОБА_5 , яка має процесуальну дієздатність та яка має право підписувати таку позовну заяву.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

У відповідності до вимог статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про передачу справи на розгляд іншого суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У такому випадку судове засідання не проводиться, а розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами - частина 13 статті 7 ЦПК України.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції в мотивування свого рішення зазначив, що до матеріалів позовної заяви не додано належних доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_5 як представника позивача та підписанта позовної заяви, остільки додану до позову довіреність за підписом керівника підприємства на представлення інтересів адвокатом Гречан М.В. посвідчено не її особистим підписом, а факсиміле, що унеможливлює встановлення вираження справжньої волі особи, чий підпис відтворено. Окрім цього, до матеріалів позову не долучено доказів на підтвердження повноважень перебування на посаді керівника товариства ОСОБА_4 , як особи, що підписала довіреність на ім`я ОСОБА_5 станом на дату її видачі.

Між тим, суд апеляційної інстанції із висновками районного суду погодитися не може.

Відповідно до частин першої, другої статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 175 України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

При цьому чинне законодавство України нормативно не визначає поняття факсиміле.

Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 207 Цивільного кодексу України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-цифрового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Як свідчать матеріали справи, подана у суд позовна заява ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги містить власноручний підпис представника товариства - адвоката Гречан М.В.

До матеріалів позовної заяви долучено копію довіреності №40 від 04.08.2023, видану ТОВ «Євро-Реконструкція» в особі генерального директора ОСОБА_4 на представлення адвокатом Гречан М.В. інтересів товариства в тому числі й з правом звернення у суд з позовом.

Районний суд в оскаржуваній ухвалі зазначив, що додану до позову копію довіреності посвідчено адвокатом Гречан М.В. не особистим підписом, а факсиміле, а ця обставина унеможливлює встановлення вираження справжньої волі особи, чий підпис відтворено, на настання відповідних правових наслідків.

При цьому, районний суд керувався правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 08 липня 2021 року у справі № 916/3209/20 та аналогічних висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 2-7600/11 та ухвалі Верховного Суду від 30.11.2022 у справі б/н провадження №61-11756ав22 про те, що подання процесуальних заяв з використанням факсимільного відтворення підпису заявника (його представника), що є штампом із зображенням підпису та може бути виготовлений та використаний будь-ким, не може бути доказом волевиявлення особи на підписання відповідного документа.

Між тим, апеляційний суд вважає обставини, встановлені у вказаних справах та цій справі не є подібними. Так, у справі№ 2-7600/11 ставилося питання про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого на примусове виконання рішення суду у справі про стягнення з особи на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 859 104,60 грн, в той час як заява про заміну сторони та долучені до неї докази були підписані факсиміле. Аналогічного змісту обставини установлено по справі № 916/3209/20 та доведено на наслідками проведеної експертизи про підпис поданого по справі позову за допомогою факсиміле, у зв`язку з чим касаційним судом і було зроблено висновок проунеможливлення встановлення вираження справжньої волі особи, чий підпис відтворено, на настання відповідних правових наслідків.

Разом з тим, подана по цій справі позовна заява містить власноручний підпис представника товариства, а не факсиміле й предметом спору у ній є заборгованість за спожиті відповідачами надані позивачем послуги з централізованого опалення й гарячого водопостачання, яка надавачу послуг не відшкодована.

Як свідчить зміст позовної заяви, на підтвердження існування боргових зобов`язань відповідачів у якості додатку до заяви долучено розрахунки заборгованості боржників за надані товариством послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, дійсність яких судом сумніву не піддано.

Отже, предметом спору по даній справі є заборгованість за житлово-комунальні послуги, надані товариством й спожиті відповідачами, проте не відшкодованими.

У випадку необхідності, за наведених підстав, районний суд не був позбавлений можливості, скористатися положеннями ч.ч.1,2 ст.185 ЦПК України, залишивши позовну заяву без руху, а не повертати позивачу.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Проте районний суд не скористався й положеннями згаданого закону.

Необґрунтованими є й висновки суду про відсутність у справі доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_4 як керівника юридичної особи ТОВ «Євро-Реконструкція» на час звернення у суд з позовом, остільки термін чинності витягу з ЄДР не встановлено й у випадку сумніву щодо повноважень керівника на час звернення із позовом, суд не позбавлений був можливості перевірити указану інформацію з урахуванням відкритого доступу до указаного реєстру.

Залишилася поза увагою суду та належної оцінки у рішенні й та обставина, що у позові заявлено вимоги про стягнення з відповідачів завданих збитків на користь саме надавача послуг - ТОВ «Євро-Реконструкція», а не інших осіб.

Отже, районний суд належним чином викладеного та предмет спору не врахував й застосував висновки Верховного Суду у справах, які не є подібними до даної справи.

За таких обставин, колегія суддів визнає хибними висновки суду про унеможливлення встановлення вираження справжньої волі керівника товариства, чий підпис відтворено, на настання правових наслідків - відшкодування товариству заборгованості за надані ним послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.

У Рішенні «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які встановлять втручання у її права.

За таких обставин, колегія суддів визнає поспішними, передчасними висновки районного суду про наявність правових підстав визнання поданої по справі позовної заяви такою, що не подана та підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а справа - направленню до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Гречан Марини Василівни в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Постанова суду набирає законної сили негайно з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати її проголошення.

Суддя-доповідач:

Судді: