Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/119/24

Провадження № 2/943/462/2024

16 травня 2024 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Пирка В.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить зокрема земельна ділянка, яка знаходиться в с.Грабова Золочівського району Львівської області, яка відповідно до рішення Соколянської сільської ради народних депутатів Буського району Львівської області від 29.03.1995 року «Про приватизацію земельних ділянок, що знаходяться в користуванні громадян Соколянської сільської ради народних депутатів», передані у приватну власність ОСОБА_3 площею 0,35 га для ведення особистого селянського господарства. Проте мати не встигла завершити процедуру приватизації даної земельної ділянки, а саме зареєструвати право власності на земельні ділянки на своє ім`я. Позивач є спадкоємцем по закону до даного майна, фактично прийняла таке після смерті матері, оскільки вчасно звернулася до приватного нотаріуса Буського районного нотаріального округу Львівської області Кушинської Л.Я. з заявою про прийняття спадщини, успадкувала нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1125га. Однак, оскільки, приватизація вказаних земельних ділянок не завершена видачею правовстановлюючого документа, нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку. Просить суд визнати за нею право на завершення процедури приватизації означеного спадкового майна.

Позивач, до початку підготовчого судового засідання, подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача за викликом суду не з`явився, подав заяву з проханням справу слухати у їх відсутності, заперечень проти позову не подав, щодо вирішення справи покладаються на думку суду.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку про підставність позову, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Свідоцтвом серії НОМЕР_1 , виданим01.10.2018 року Виконавчим комітетом Соколянської сільської ради Буського району Львівської області, підтверджується факт смерті ОСОБА_3 , про що зроблено актовий запис № 31 від 01.10.2018 року.

Згідно рішення Соколянської сільської ради народних депутатів Буського району Львівської області від 29.03.1995 року «Про приватизацію земельних ділянок, що знаходяться в користуванні громадян Соколянської сільської ради народних депутатів», архівний витяг № 536 від 31.10.2016 року, ОСОБА_3 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для ведення підсобного господарства площею 0,35 га.

Як встановлено судом ОСОБА_3 за життя не виготовила правовстановлюючі документи на означену земельну ділянку.

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 заповіту не склала, а тому спадкування належного їй майна здійснюється по закону.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Позивач є донькою померлою, що підтверджується відповідним свідоцтвом Серії НОМЕР_2 від 08.04.1966 року та спадкоємцем першої черги по закону.

Частиною 1 ст. 1268 ЦK України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Позивач фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки вчасно звернулася з відповідною заявою до приватного нотаріуса Буського районного нотаріального округу Львівської області Кушинської Л.Я. про оформлення своїх спадкових прав.

Приватний нотаріус Кушинська Л.Я. видала позивачці документи, згідно яких така успадкувала нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1125 га.

Однак у прийнятті спадщини в частині земельної ділянки для ведення підсобного господарства площею 0,35 га, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки приватизація вказаних земельних ділянок не завершена видачею правовстановлюючого документа на власника.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до от. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується:

-цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою;

-свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1, 2 ст. 126 ЗК України).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте, розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування, а саме: права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16.09.2008 року № 509-VІ).

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Ш України від 26.121992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3ст. 116 ЗК України).

Таким чином, ОСОБА_3 за життя не набула права власності на спірну земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочала процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України. Позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті спадкодавця та набула права в порядку спадкування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно витягу з рішення Буської міської ради № 170 від 08.07.2021 року, ОСОБА_2 надано дозвіл на проведення робіт із землеустрою по виготовленню технічної документації із землеустрою на спадкову земельну ділянку.

Суд приходить до переконання, що позивач фактично прийняла спадщину після смерті спадкодавців, вступила у володіння та розпорядження спадковим майном.

Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення.

Враховуючи вище викладене, враховуючи що відповідач позовні вимоги визнає повністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в підготовчому судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 141, 247, 258-259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1220, 1222, 1223, 1225, 1258, 1261,1268 ЦК України, суд

ухвалив :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителькою АДРЕСА_2 право на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,35 га, яка знаходиться в с.Грабова Золочівського району Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Суддя: Б. М. Журибіда