ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/685/24
провадження № 2/753/3068/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року суддя Дарницького районного суду міста Києва Шаповалова К.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 2" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2023 року ТОВ "Рада 2" звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що ТОВ "Рада 2" надає житлово-комунальні послуги для мешканців будинку АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 вказаного будинку. У зв`язку із несплатою відповідачем коштів за отримані послуги за період з 01 серпня 2022 року по 31 жовтня 2023 року, у нього утворився борг у розмірі 17 333, 48 грн, який позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача разом із інфляційною складовою боргу - 1225,25 грн та 3% річних - 557,05 грн, що загалом складає 19 115,78 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 січня 2024 року позовну заяву було передано для розгляду судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 15 січня 2024 року. У період з 17 січня 2024 року по 19 січня 2024 року включно суддя була відсутня у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю.

23 січня 2024 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА, у якій зазначено, що зареєстрованим місце проживання відповідача є: АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду від 25 січня 2024 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

08 квітня 2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав того, що він не є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , не зареєстрований у ній та не проживав там у період з 01 серпня 2022 року по 31 жовтня 2023 року (період за який утворилася заборгованість), тим самим не був споживачем житлово-комунальних послуг. На підтвердження того, що відповідач не є власником квартири, ним до відзиву було долучено копію договору дарування квартири від 05 травня 2016 року. Разом з тим, у відповідності до вимог норм ЦПК України, відповідачем до відзиву долучено докази направлення копії відзиву з додатками відповідачу.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відповідь на відзив.

У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, вивчивши доводи позивача, викладені у позові, доводи відповідача, викладені у відзиві, суд дійшов наступного висновку.

Позивач є управителем будинку АДРЕСА_1 та надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території, що підтверджується договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 14 вересня 2020 року (а.с.13-17).

Вбачається, що згідно акту № 3 від 04 серпня 2015 року приймання-передачі об`єкту нерухомості до договору про участь у будівництві об`єкту нерухомості № 248-Ф-9РВА від 28 липня 2014 року ПрАТ "Позняки Жил-Буд" передало ОСОБА_1 , як інвестору, в порядку погашення цінних паперів об`єкт нерухомості, а саме: квартиру АДРЕСА_5 загальною площею 174,70 кв.м. (а.с.24-25).

04 серпня 2015 року між ТОВ "Рада 2 " та ОСОБА_1 було укладено договір на надання житлово-комунальних послуг №УЖ/Р2-1/04/08/15, предметом якого є забезпечення підприємством надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій.

Пунктом 1.3 договору передбачений розмір щомісячної плати за надання послуг, що становить 868,26 грн. Умовами договору також визначений порядок оплати спожитих послуг.

Розділом 7 договору передбачений строк дії договору, де зазначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом трьох років. Договір вважається продовженим на кожен наступний термін, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. Договір може бути розірваний достроково у разі, зокрема, переходу права власності (користування) на квартиру до іншої особи.

Окрім того, 04 серпня 2015 року між ТОВ "Рада 2 " та ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг № К/Р2-2/04/08/2015, предметом якого є надання послуг з забезпечення пропускного режиму та платне користування і обслуговування переговорного пристрою.

Пунктом 2.1 передбачено, що вартість зазначеної послуги складає 55,60 грн в місяць.

Розділом 6 договору передбачено, що договір укладається на три роки та набирає чинності з моменту підписання його сторонами. Договір вважається продовженим на коджний наступний термін, якщо жодна із сторін в письмовій формі не заявить про його перегляд за 30 днів до закінчення його дії.

У зв`язку із несплатою власником квартири коштів за житлово-комунальні послуги за період з 01 серпня 2022 року по 31 жовтня 2023 року, у нього утворилася заборгованість у розмірі 17 333 48 грн, на яку позивачем також було нараховано 3% річних від суми боргу - 557,05 грн та інфляційну складову - 1225,25 грн, що загалом складає 19 115,78 грн.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживачів покладається обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з частини першої статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Як вбачається із тексту позовної заяви, вимоги позову мотивовані тим, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_5 та у 2015 році уклав договори із позивачем про надання послуг.

Поряд з цим, позивачем до позову було долучено витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого вбачається, що станом на 20 грудня 2023 року (позов поданий до суду 28 грудня 2023 року) власником квартири АДРЕСА_5 з 05 травня 2016 року є ОСОБА_2 (а.с.22-23).

Окрім того, відповідачем до відзиву на позовну заяву було долучено копію договору дарування квартири від 05 травня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_1 подарував, а ОСОБА_2 прийняв у дар квартиру АДРЕСА_5 .

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позов позивачем пред`явлено до відповідача саме як до власника майна, за яким виникла заборгованість по користуванню комунальними послугами, судом встановлено, що матеріали справи не містять відомостей про те, що саме відповідач ОСОБА_1 був власником майна за адресою: АДРЕСА_4 на період виникнення заборгованості.

Відповідно вимог частин першої, другої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із статтями 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, одним з основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Крім того, суд зазначає, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі та її розгляду).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).

Позивач заявляв до суду вимогу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 як з власника майна, при цьому сам долучав до матеріалів справи докази, які вказують на те, що квартира, за якою виникла заборгованість за житлово-комунальні-послуги на праві власності належить іншій особі - ОСОБА_2 .

Суд наголошує на тому, що позивачем не було вчинено жодних дій щодо визначення належності відповідача у справі навіть після подачі ОСОБА_1 відзиву на позов, у якому, зокрема, зазначено, що він з 2016 року не є власником квартири за якою утворилася заборгованість, та долучення документів, що підтверджують дану обставину.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог, відповідно до статті 11 ЦПК України, з огляду на підстави позову, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на відсутність доказів того, що відповідач є власником нерухомого майна, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_5 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 2" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.В. Шаповалова