Справа №442/2104/24
Провадження №2/442/694/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Томан Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження з (повідомленням) викликом сторін цивільну справу № 442/2104/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановила:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 07.08.2004 року та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис №309.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.08.2004 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, залишивши за позивачкою прізвище « ОСОБА_3 »

Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує на те, що спільне життя з відповідачем у них спочатку було нормальне, однак згодом їхні відносини погіршились, вони виявили несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, що почало призводити до виникнення конфліктів. Намагання зберегти сім`ю не дало позитивного результату. На даний час шлюб між ними існує формально і зберегти його неможливо. Вони не підтримують шлюбних відносин, понад 5 років живуть окремо, а тому примирення між ними є неможливим.

18.03.2024 суддею направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку.

Ухвалою від 02.04.2024 в зазначеній справі залишено позовну заяву без руху

24.04.2024 від позивачку надійшла заяву про усунення недоліків.

Ухвалою від 29.04.2024 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін 20.05.2024. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

30.04.2024 від відповідача надійшла заява про визнання позову, в якій зазначає, що визнає позов в повному обсязі та просить його задоволити.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Обоє подали до суду зави про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позов визнав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Встановлено, що 07.08.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис №309 ( свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).

Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81 , 263, 264, 265 ЦПК України, ч.2 ст.104, ст.ст.105, 110, 112 СК України, суд

ухвалив:

позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 07.08.2004 та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дрогобицького міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис №309, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_3 ».

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 20.05.2024.

Суддя Нагірна О.Б.