ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9060/24
провадження № 6/753/498/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" травня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючої судді Шаповалової К.В.,

за участю секретаря судових засідань Давидюк В.О.

приватного виконавця Павлюка Н.В.

представника стягувача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5а подання приватного виконавця Павлюка Назара Васильовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , стягувач: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

7 травня 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшло вказане подання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 8 травня 2024 року подання було передано судді Шаповаловій К.В. Фактично передано судді - 10 травня 2024 року.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у приватного виконавця перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_10, в яке входять: ВП № НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 13 січня 2023 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу у розмірі 45468 грн; ВП № НОМЕР_6з примусового виконання виконавчого листа, виданого 13 січня 2023 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 100000 доларів США, 3% річних - 171913, 56 грн, судовий збір в розмірі 9143,70 грн.; ВП № НОМЕР_9 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 13 січня 2023 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу у розмірі 81879,90 грн; ВП № НОМЕР_7 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 3 листопада 2023 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу у розмірі 36095,14 грн; ВП № НОМЕР_8 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 17 липня 2023 року Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу у розмірі 72344,40 грн. Приватний виконавець зазначає, що з моменту ухвалення відповідних судових рішень про стягнення коштів з боржника на користь стягувача, боржник борг не сплатив, у нього відсутні кошти, на які можна звернути стягнення, доступ до нерухомого майна з метою опису рухомого та нерухомого майна боржник приватному виконавцю не надав. На думку приватного виконавця, боржник свідомо не виконує рішення суду, що має негативні наслідки для стягувача, а тому зазначає, що вказане є підставою для задоволення подання та тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

У судове засідання 16 травня 2024 року у режимі відеоконференцзв`язку з`явився приватний виконавець та представник стягувача.

Приватний виконавець підтримав доводи, викладені у поданні, вказав, що боржнику відомо про всі відкриті відносно нього виконавчі провадження, проте на виклик приватного виконавця він не з`явився, декларацію не подав, ухиляється від виконання зобов`язань перед стягувачем. Просив подання задовольнити в повному обсязі.

Представник стягувача підтримав подання приватного виконавця, вказав, що боржник не бажає добровільно повертати борг стягувачу, а тому вони звернулись до приватного виконавця за примусовим виконання рішень суду. Просив подання задовольнити.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши долучені до подання докази, заслухавши обґрунтування приватного виконавця та представника стягувача, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

24 січня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В. винесено поставу про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_9 з примусового виконання виконавчого листа № 753/15835/20 від 13 січня 2023 року.

24 січня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В. винесено поставу про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа № 753/15835/20 від 13 січня 2023 року.

24 січня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В. винесено поставу про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_6 з примусового виконання виконавчого листа № 753/15835/20 від 13 січня 2023 року.

28 березня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В. винесено поставу про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_8 з примусового виконання виконавчого листа № 757/1716/23-ц від 17 липня 2023 року.

28 березня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В. винесено поставу про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_7 з примусового виконання виконавчого листа № 753/15835/20 від 3 листопада 2023 року.

Приватним виконавцем скеровано запити до Державної податкової служби України про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників - фізичних осіб, та розміри утриманого податку з доходів боржників-фізичних осіб, та/або загальну суму річного доходу, задекларованого боржником - фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, та суму утриманого податку (для фізичних осіб, які є самозайнятими особами), та/або загальну суму доходу та суму податку за звітний період, задекларованих боржником - фізичною особою - підприємцем в податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця.

Згідно відповідей Державної податкової служби України про джерела отримання доходу встановлено, що боржник не працює та доходу не отримує (№ 168259675 від 11.07.2023, №

172644844 від 25.08.2023, № 177185778 від 14.10.2023, № 179012528 від 25.10.2023, № 182442783 від 24.11.2023, № 189600152 від 26.01.2024, № 191176945 від 08.02.2024, № 193192043 від 23.02.2024;, № 193181104 від 23.02.2024, № 195112618 від 09.03.2024, № 195378334 від 12.03.2024, № 197211226 від 24.03.2024, № 174077407 від 09.09.2023, № 175724051 від 24.09.2023, № 193192043 від 23.02.2024, № 195112618 від 09.03.2024, № 195378334 від 12.03.2024, № 197211226 від 24.03.2024, № 199317550 від 08.04.2024, № 199546433 від 10.04.2024.

Згідно повідомлення Пенсійного фонду України боржник доходу у вигляді пенсії не отримує, а також інформація про фізичних осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно правовими договорами, про їх останнє місце роботи - відсутня: № 183113349 від 29.11.2023, № 186368523 від 29.12.2023, № 189600045 від 26.01.2024, № 193192040 від 23.02.2024, № 193192040 від 23.02.2024, № 195378317 від 12.03.2024, № 199546418 від 10.04.2024, № 199601375 від 10.04.2024.

19.04.2024 за вих № 19465 приватним виконавцем скеровано запит до Центрального

міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області щодо надання інформації про видачу документу на право в"їзду, виїзду за межі України.

Відповідно до інформації, наданої Центральним міжрегіональним управління ДМС у м. Києві та Київській області від 29.04.2024 року встановлено, що у ОСОБА_2 наявні документи для виїзду за межі України, боржник документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 11.11.2008 та серії НОМЕР_2 від 10.09.2013.

Згідно відповіді МВС № 168259677 від 11.07.2023, № 172643044 від 25.08.2023, № 17572 від 24.09.2023, № 185954442 від 24.12.2023, № 193192109 від 23.02.2024, № 195378383 від 12.03.2024 за боржником зареєстровані транспортні засоби: марка MAN, модель 19.463

категорія- вантажний, 1998 року випуску, VIN: НОМЕР_3 , д.н.з НОМЕР_4 .

Постановами приватного виконавця від 25 січня 2023 року та від 28 березня 2024 року накладено арешт на майно боржника. Постановою від 11 липня 2023 року майно боржника оголошено у розшук.

Відповідно до інформації з ДРРП за боржником нерухоме майно на праві власності не зареєстровано.

Крім того, приватним виконавцем здійснено запити до банківських установ та отримано відповіді щодо наявності/відсутності відкритих боржником рахунків та про залишок коштів на них (кошти, на які можливо звернути стягнення у боржника відсутні).

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до частин першої, третьої статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нею відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадян України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Крім того, виходячи із гарантій, передбачених статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та відповідно до принципу пропорційності, ст. 11 ЦПК України, обмеження свободи пересування має буди пропорційним, тобто державний виконавець має довести суду, що за існуючих у державного виконавця повноваженнях неможливо забезпечити реальне виконання рішення суду за рахунок менш обтяжливого зобов`язання, без обмеження основоположного та конституційного права боржника на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, наприклад - звернення стягнення на грошові кошти, рухоме майно.

Для позитивного вирішення питання про обмеження у праві виїзду за межі України боржника згідно до вказаних норм законів необхідними елементом є пропорційність втручання у конвенційне право особи на вільне пересування, наявність справедливого балансу між публічним інтересом у демократичному суспільстві щодо належного виконання обов`язкових державних рішень та гарантій на вільне пересування особи.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Згідно з вимогами ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За змістом даної норми підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є факт його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, яке полягає у вчиненні боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, в тому числі, і безпідставна неявка на виклики державного виконавця.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Мотивування судового рішення про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів не відповідає вимогам законодавства.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені законом саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує приватний виконавець у подані, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Отже, наявність самого лише невиконаного зобов`язання не наділяє приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Факт ухилення боржника має підтверджуватись сукупністю належних доказів, які приватний виконавець повинен надати до суду.

Під час розгляду подання суд не встановив факт обізнаності боржника із відкритими виконавчими провадження, оскільки копії матеріалів зведеного виконавчого провадження, які долучені до подання, не містять жодних доказів належного повідомлення боржника про всі постанови про відкриття виконавчих проваджень, про зведення цих виконавчих проваджень.

Долучені до подання списки згрупованих відправлень 17/2023 та 67/2024 не є належним доказом, оскільки відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а приватний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду (правова позиція Верховного суду, викладена у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 756/9582/14).

Приватним виконавцем не долучено до списків згрупованих відправлень опису вкладення для підтвердження того, що за цими списками боржнику надсилались саме постанови про відкриття виконавчих проваджень, не надано доказів того, що вони надсилались рекомендованим листом із повідомленням. До того ж долучені списки не містять ані підпису уповноваженої особи Укрпошти про прийняття таких листів для відправлення від приватного виконавця, ані відповідного відбитку штампу пошти, а отже не підтверджують факт взагалі будь-якого надсилання навіть за долученими списками документів, в тому числі, боржнику від приватного виконавця.

До подання приватним виконавцем двічі долучений один й той самий виклик приватного виконавця від 19 квітня 2024 року № 19464, яким боржник викликався до приватного виконавця на 30 квітня 2024 року на 14:00 год, при цьому доказів надсилання такого виклику до подання не долучено.

Поряд з цим, суд зазначає, що виклик боржника був на 30 квітня 2024 року (один), а вже 1 травня 2024 року приватним виконавцем було надіслано до суду подання про обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (статті 77-80 ЦПК України).

Частинами першою, другою, п`ятою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем до подання не долучено належних, допустимих та достатніх доказів того, що боржник вчиняє умисні свідомі дії, спрямовані на невиконання відповідного зобов`язання, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду; не вказано, які перешкоди вчинені з боку боржника для проведення виконавчих дій приватному виконавцеві. Приватним виконавцем не надано жодних документів, які б свідчили, що боржник свідомо та умисно ухиляється від виконання рішень суду, при цьому маючи змогу виконати зобов`язання, але не робить цього з неповажних причин.

Стосовно доводів приватного виконавця про те, що боржник його не допустив до житлового приміщення для можливості опису рухомого та нерухомого майна, суд зазначає, що належних доказів цього до подання не надано, оскільки долучений акт (двічі один і той самий) від 23 квітня 2024 року підписаний виключно приватним виконавцем, він не містить відомостей коли саме (дата ) та в який час приватний виконавець з`являвся за адресою проживання боржника, вказаний акт не містить підписів понятих, стягувача чи інших осіб, які б підтвердили факт того, що приватний виконавець дійсно був за адресою проживання боржника та останній не допустив його до опису рухомого та нерухомого майна.

Також суд зазначає, що згідно відповідей Державної прикордонної служби України від 26 січня 2024 року ОСОБА_4 у період з 24 січня 2023 року по 26 січня 2024 року не перетинав державний кордон, та від 10 квітня 2024 року ОСОБА_4 у період з 24 січня 2023 року по 10 квітня 2024 року не перетинав державний кордон.

Згідно відповіді, наданої Центральним міжрегіональним управління ДМС у м. Києві та Київській області від 29.04.2024 року встановлено, що у ОСОБА_2 наявні документи для виїзду за межі України, боржник документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон он серії НОМЕР_1 від 11.11.2008 та серії НОМЕР_2 від 10.09.2013.

Поряд з цим, паспорт громадянина України для виїзду за кордон видається строком на 10 років, а отже строк дії паспорту ОСОБА_2 для виїзду за кордон від 10 вересня 2013 року станом на 11 вересня 2023 року не діяв. Відомостей про отримання паспорту для виїзду за кордон, строком дії, зокрема на час звернення із цим подання, матеріали справи не містять.

Звернення державного (приватного) виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника, коли державним (приватним) виконавцем вже виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування.

Судом враховано, що обмеження у праві виїзду за межі України може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості, проте наявні у справі матеріали не містять жодних даних про те, що встановлення такого обмеження якимось чином цьому посприяє.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не вбачається, що не перешкоджає приватному виконавцю у разі надання необхідних доказів та зміни обставин звернутися з відповідним поданням до суду.

Керуючись статтею 441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В:

у задоволенні подання приватного виконавця Павлюка Назара Васильовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 , стягувач: ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 20 травня 2024 року.

Суддя: К.В. Шаповалова