Провадження № 2-о/337/173/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Сидорова М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради (місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр. Маяковського, буд.3), про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

20.05.2024 ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Булдигіна М.С., через систему «Електронний суд» (документ сформований 17.05.2024) звернувся до суду з вказаною заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт, що він є єдиною особою, яка здійснює постійний догляд та утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я №149/4 від 16.08.2023 потребує постійного стороннього догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

В обґрунтування заяви зазначив, що згідно з Актом встановлення догляду за особою №774 від 17.08.2023, він здійснює постійний догляд за невиліковно хворою матір`ю своєї дружини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом ІІ групи безстроково та за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я НКП «ЦПМСД №2» №149/4 від 16.08.2023, через наявність порушень функцій організму, не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися, потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, потребує постійної сторонньої допомоги.

Те, що ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує догляду підтверджено довідкою ЛКК КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» №127/3 від 13.07.2022, довідкою сімейного лікаря НКП «ЦПМСД №2» від 15.08.2023.

Дружина заявника не має фізичної та матеріальної можливості здійснювати догляд за матір`ю, оскільки перебуває у м. Львів з онуками як внутрішньо-переміщена особа, сама хворіє на гіпертонічну хворобу, що значно впливає на її можливість надавати фізичну допомогу матері, яка самостійно не пересувається та потребує постійного догляду.

Заявник є єдиною особою, яка займається утриманням тещі, він єдиний у сім`ї отримує дохід, його дружина не працює, доходів не отримує, пенсії тещі не достатньо для її утримання.

Встановлення цього факту має для ОСОБА_1 юридичне значення для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з метою забезпечення подальшого утримання та постійного догляду за хворою тещею - ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження у справі, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1, п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18).

Порядок вирішення питання можливості оформлення постійного догляду за особами, що потребують постійного стороннього догляду визначено Законом України «Про соціальні послуги», Порядком підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності, затвердженим постановою КМУ № 430 від 01.06.2020, Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, затвердженим постановою ККМУ № 1040 від 06.10.2021. Вказані нормативно-правові акти визначають порядок отримання статусу фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду, внесення відомостей про таких осіб до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, порядок отримання витягу з такого Реєстру.

Факт постійного надання соціальних послуг (догляду) інвалідам та хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, може бути встановлений уповноваженим органом з питань соціального захисту населення районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад за місцем проживання/перебування осіб, яким надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі із дотриманням Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 859 від 23.09.2020.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги» визначено, що надавачами соціальних послуг, зокрема, є фізичні особи, які включені до розділу «Надавачі соціальних послуг» Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги» фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: 1) особами з інвалідністю I групи; 2) дітьми з інвалідністю; 3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; 4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; 5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України.

За приписами ч. 6 ст. 15 Закону України «Про соціальні послуги» формування Реєстру здійснюється шляхом внесення до нього відповідної інформації уповноваженими органами системи надання соціальних послуг та надавачами соціальних послуг (крім фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності).

Внесення відомостей до Реєстру здійснюється протягом однієї доби з моменту настання відповідної події (надходження звернення/повідомлення про надання соціальних послуг, здійснення оцінювання потреб особи/сім`ї у соціальних послугах, прийняття рішення про надання/відмову у наданні соціальних послуг, надання соціальних послуг, у тому числі тих, що надаються одноразово, екстрено (кризово) тощо).

Таким чином, законом визначено позасудовий порядок встановлення факту здійснення постійного догляду за особою, про встановлення якого просить заявник, у зв`язку з чим такий факт не може встановлюватися в судовому порядку в окремому провадженні.

В той же час, зі змісту заяви та доданих до неї документів вбачається, що Департаментом соціального захисту населення Запорізької міської ради заявнику ОСОБА_1 видано Акт встановлення факту догляду за особою №774 від 17.08.2023, відповідно до якого він здійснює постійний догляд за тещею - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного догляду на підставі висновку лікарсько-консультативної комісії.

Крім того, суд враховує, що звертаючись із даною заявою, ОСОБА_1 вказав, що встановлення факту здійснення постійного догляду та утримання тещі, необхідне йому для отримання права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до ч. 1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в редакції, яка діяла станом на 17.05.2024, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, зокрема, військовозобов`язані: які зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Відповідно до ч. 1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в редакції, яка діє з 18.05.2024, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, зокрема, військовозобов`язані: зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду; які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

Суд враховує, що реалізація вказаного права має значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації, проходження військової служби.

З огляду на визначені законом завдання цивільного судочинства, є недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, який Верховний Суд виклав у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у відкритті провадження у цивільній справі за поданою в порядку окремого провадження заявою ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.186, 255, 259-261, 293, 294, 315, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

У відкритті провадження у цивільній справі за поданою в порядку окремого провадження заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Департамент соціального захисту населення Запорізької міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Сидорова