ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/812/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/2413/23 Категорія: 310020000 Марцішевська О.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О. М., Гончар Н. І., Сіренка Ю. В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - адвоката Гончар Людмили В`ячеславівни та представника ОСОБА_3 - адвоката Гнатюк Анастасії Іванівни на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, -

в с т а н о в и в :

13 березня 2023 року позивач ОСОБА_2 звернулася з вказаним позовом до відповідачів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що має двох дорослих дітей: сина ОСОБА_1 , 1985 року народження та дочку ОСОБА_3 , 1978 року народження.

В зв`язку з погіршенням стану здоров`я 20.12.2016 року їй була встановлена 2 група інвалідності загального захворювання.

На теперішній час вона отримує пенсію в розмірі 2100,00 грн. щомісячно. Ніякий інших засобів для існування або доходів, окрім пенсії, вона не має. Працювати за станом здоров`я не може. Діти проживають окремо, кожний з них має свою сім`ю. Син працює менеджером в торгівлі. Дочка працює бухгалтером у відділі економіки та розвитку Черкаської міської Ради.

Позивач є непрацездатною особою в силу свого похилого віку та інвалідністю.

ЇЇ дочка та син, проживаючи окремо від неї, вже близько 3-х останніх років з нею не спілкуються, відносяться до неї байдуже і навіть вороже, не піклуються про неї і ніяким чином не допомагають.

Все своє життя до повноліття сина і дочки вона виховувала, піклувалася та утримувала своїх дітей. Також виховувала та піклувалася про свою онуку ОСОБА_4 . Утримання батьків дітьми є відповідною компенсацією за утримання і турботу, надану батьками дитині. Вона ніколи не ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків і виконувала їх сумлінно.

Таким чином вона є людиною похилого віку, інвалідом, що потребує стороннього догляду і єдиним доходом у неї є пенсія, інших джерел доходу вона не має.

Вказаних коштів пенсії в сумі 2100 грн. їй вкрай не вистачає, оскільки значну їх частину вона витрачає на лікування та придбання ліків, так як має цілий ряд хронічних невиліковних захворювань, що призвели до її інвалідності.

Згідно з довідкою КНП «П`ятий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 6.02.2023 року вона потребує стаціонарного лікування 2 рази на рік та постійного прийому перелічених в довідці препаратів, вартість яких складає 9239,00 грн.

Рекомендовані їй лікарем медичні препарати не можуть бути покриті забезпеченням за рахунок урядової програми «Доступні ліки», враховуючи складність та хронічний характер її захворювань.

Тобто, вона не може задовольнити свої життєві потреби, а тому має необхідніші у матеріальній допомозі з боку відповідачів у вигляді щомісячних аліментів.

Згідно медичного висновку ЛКК КНП «П`ятий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 6.02.2023 року про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та обслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі і рекомендовано послугу догляду вдома і отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Отже, згідно цього медичного висновку, їй потрібна доглядальниця, оскільки вона пересувається з величезними труднощами і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби.

Просила суд стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її користь для її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно довічно.

Просила суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на її користь для її утримання в розмірі 3000,00 грн. щомісячно довічно.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 13.03.2023 року та проводити стягнення довічно.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1500,00 грн., починаючи стягнення з 13.03.2023 року, та проводити стягнення довічно.

Відповідно до п. 1 ст. 430 ЦПК України рішення у частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачка є інвалідом 2 групи, страждає рядом хронічних захворювань, отримує мінімальну пенсію по інвалідності, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від своєї повнолітньої дочки та повнолітнього сина.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , а також позивач ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення вказав, що позивач є інвалідом 2 групи, страждає рядом хронічних захворювань, отримує мінімальну пенсію і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги від повнолітнього сина.

Зазначає, що наявність хронічних захворювань стала підставою для встановлення позивачці інвалідності. Тобто суд двічі врахував одну і ту ж обставину. Якби не було захворювань, то позивачці не була б встановлена інвалідність.

Вказує, що позивач не заявляла вимог про стягнення з нього додаткових витрат, викликаних хронічними захворюваннями або інвалідністю.

Суд нічим не обґрунтував своє рішення чому саме вирішив стягнути 1500,00 грн., а не 500,00 грн. чи 1000,00 грн., вказаний розмір аліментів для відповідача є непомірним, адже він не працює, має на утриманні неповнолітнього сина та ряд захворювань.

В апеляційній скарзі, яку подала представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Гнатюк А. І. вказує, що предмет, підстави позову та позовні вимоги не є синхронними у даній справі, оскільки потреба матеріальної допомоги на лікування не є підставою стягнення аліментів.

Позивачкою не доведено, а судом першої інстанції не досліджено того, що виписки з історії хвороби та квитанції на придбання ліків не можуть бути достатніми доказами, тому що часові рамки потреби у лікуванні та купівлі ліків є неспівмірними.

Також представник відповідачки вказує, що на утриманні у ОСОБА_1 вже перебуває батько ОСОБА_5 , 1953 року народження, сама вона має такий стан здоров`я, що потребує постійного лікування, а також повністю оплачує навчання своєї доньки та несе тягар утримання майна в повному обсязі.

Додатково зазначила, що початком стягнення аліментів має бути день постановлення рішення, або набрання ним законної сили, оскільки ст. 79 СК України відноситься до Глави 9 «Права та обов`язки подружжя по утриманню», а Главою 17 СК передбачено обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати батьків, а тому суд невірно зазначив, що аліменти стягнути з моменту подачі позову починаючи з 13.03.2023.

Представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Гончар Л. В., в своїй апеляційній скарзі вказала, що відповідачі є працездатними особами, не мають інвалідностей, їх майновий стан впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

При наданні пояснень у судовому засіданні відповідачами було повідомлено, що мають у власності нерухоме майно, син ОСОБА_6 має у власності автомобіль.

Доказів, що на утриманні в відповідачки ОСОБА_1 перебуває її батько, суду не надано, жодних аліментних зобов`язань у відповідачів теж немає.

Вважає, що належним розміром аліментів, які слід стягнути з відповідача ОСОБА_7 є розміру її доходів, а з ОСОБА_8 - 3000,00 грн., тому просить рішення скасувати та повністю задовольнити її вимоги.

У відзивах на апеляційні скарги відповідачів, представник позивачки вказує, що ОСОБА_9 є працездатною особою, не має інвалідності, має змогу працювати та має відповідно до чинних норм СК України і норм моралі, допомогти своїй матері, аби та могла мати можливість існувати та хоча б частково мати змогу підтримувати стан здоров`я.

Відповідачкою ОСОБА_10 жодним чином не доведено неможливість матеріально допомагати своїй матері, коштів пенсії у сумі 2100,00 грн. позивачці вкрай не вистачає, оскільки значну їх частину вона витрачає на лікування і придбання ліків.

Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення їх від обов`язку утримувати матір, батька.

Просить залишити без задоволення апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , а рішення місцевого суду змінити, стягнувши з ОСОБА_3 аліменти на користь позивачки в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно довічно, а з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 3000,00 грн., щомісячно і довічно.

Перевіривши доводи кожної апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2 є матір`ю відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААА № 536267 ОСОБА_2 встановлена 2 група інвалідності, протипоказана важка фізична праця, довготривале перебування на ногах.

Відповідно до довідки від 08.03.2023 року № 370 ОСОБА_2 за період з вересня 2022 року по лютий 2023 року отримала пенсію в розмірі 12 966 грн. 66 коп. відповідно до висновку ЛКК 06.02.2023 року ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує стороннього догляду та нездатна до самообслуговування.

Згідно довідки КНП «П`ятий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» позивач перебуває під наглядом ЛЗПСМ в КНП «П`ятий ЧМЦПМСД» з приводу деформуючого поліостеоартрозу, двобічний гонартроз, ст. ІІ з больовим синдромом. ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. СН ІІА. Гіпертонічна хвороба ІІ. Гіпотиреоз середньої тяжкості. Пацієнтка є інвалідом ІІ групи. Потребує постійного амбулаторного, при погіршенні стану - стаціонарного лікування 2 рази на рік.

Відповідно до медичної документації має ряд захворювань та потребує постійного лікуванню.

ОСОБА_3 має доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 07.12.1999 року НОМЕР_1 .

Донька відповідачки ОСОБА_1 навчається у ПАТ «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна Академія управління персоналом», вартість навчання становить 12500,00 грн., що підтверджується контрактом.

ОСОБА_1 має сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 26.03.2014 року НОМЕР_2 .

Відповідно до наданої медичної документації ОСОБА_5 , який є батьком відповідачів, має ряд захворювань.

Відповідно до наданої медичної документації відповідач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_1 мають ряд захворювань.

ОСОБА_1 працював в ТОВ «Спринтер Схід», за період з 01.04.2023 по 30.09.2023 року отримав заробітну плату в сумі 44804,42 грн., що підтверджується довідкою від 10.11.2023 року № 138. 01 грудня 2023 року звільнений за власним бажанням.

ОСОБА_1 працює в Департаменті економіки та розвитку Черкаської міської ради на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності. За період з травня 2023 року по жовтень 2023 року отримала заробітну плату в сумі 281 804 грн. 25 коп., що підтверджується довідкою від 29.11.2023 року № 49.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

В силу положень ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення від виконання своїх обов`язків щодо батьків (ст. 204 СК).

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

При встановленні того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Так, згідно з постановою об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18-ц, тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Аналогічні висновки містяться у постанові від 18 листопада 2020 року Верховного Суду у справі №757/52096/18.

Суд першої інстанції встановивши те, що позивач є непрацездатною особою, за віком та має ІІ групу інвалідності, потребує постійного лікування та відповідних витрат, єдиним доходом є пенсія, яка складає 2100,00 грн. на місяць, дійшов правильного висновку про наявність як у ОСОБА_1 , так і ОСОБА_1 обов`язку по утриманню їх матері ОСОБА_2 .

Батьківських прав відносно відповідачів позивач не позбавлялась, обставин щодо її ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків судом не встановлено.

Отже, обставин, які б слугували підставами для звільнення відповідачів від обов`язку утримувати матір судом не було встановлено.

При стягненні 1/6 частки аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , суд першої інстанції дослідив в повному обсязі всі документи, надані відповідачкою, і вірно врахував стан здоров`я сторін, неможливість одержання позивачкою утримання від інших осіб, а також матеріальний стан відповідачки, яка має батька пенсійного віку, повнолітню доньку, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, також має ряд захворювань.

Доводи відповідача ОСОБА_1 щодо неможливості сплачувати ним аліментів в сумі 1500,00 грн. на утримання матері, оскільки він не працює не заслуговують на увагу, адже, він не є інвалідом, працездатний, що не позбавляє його можливості влаштуватися на роботу. Суд врахував його матеріальний та фізичний стан, тому визначив саме такий розмір аліментів.

Посилання представника позивачки, що відповідачі є працездатними особами, не мають інвалідностей, їх майновий стан впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька, а тому необхідно стягнути в аліменти у розмірі, вказаному у позовній заяві, колегія суддів відхиляє, оскільки вважає, що на утримання матері будуть стягуватися аліменти з обох дітей у розмірі, який буде достатнім для належного забезпечення позивачки на своє утримання у зв`язку з її потребами як інваліда 2 групи, з урахуванням мінімальної пенсії, яку отримує.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що подання позову про стягнення аліментів є правом позивача, як літньої непрацездатної особи, яка потребує допомоги, а закон зобов`язує повнолітніх дітей забезпечувати таких батьків.

Отже, доводи викладені в апеляційних скарга на правильність висновків суду першої інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів не вбачає достатніх підстав для скасування або зміни законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - адвоката Гончар Людмили В`ячеславівни та представника ОСОБА_3 - адвоката Гнатюк Анастасії Іванівни, - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 12 березня 2024 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді