ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Макарова М.О., Пищиди М.М.

за участю секретаря судового засідання: Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу адвоката Базюкевича Євгена Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 вересня 2024 року по справі за заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк», заінтересовані особи: Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_1 , про видачу дублікату виконавчого листа, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року Публічне акціонерне товариство Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» (далі - ПАТ АКБ «Індустріалбанк») звернулося до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, боржником за яким є ОСОБА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 вересня 2024 року заяву задоволено. Видано дублікат виконавчого листа №205/6538/13-ц, виданого 10 січня 2014 року на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2013 року у справі №205/6538/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» заборгованості за кредитним договором № KRA/0900/311/07 від 17 липня 2007 року в розмірі 45 426,55 доларів США, що еквівалентно по офіційному курсу НБУ станом на 11 липня 2013 року 363 094,42 грн., де заборгованість по кредиту 28 326,15 доларів США, що еквівалентно по офіційному курсу НБУ станом на 11 липня 2013 року 226410,92 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 31 липня 2010 року по 10 липня 2013 року 17 100,40 доларів США, що еквівалентно по офіційному курсу НБУ станом на 11 липня 2013 року 136 683,50 грн..

В апеляційній скарзі адвокат Базюкевич Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , ставить питання про скасування ухвали Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 вересня 2024 року та залишення заяви без розгляду або відмови у задоволенні заяви посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд повинен був залишити заяву без розгляду через те, що недоліків банком було усунуто пізніше ніж у встановлений судом строк 5 днів. Строк повторного пред`явлення виконавчого листа закінчився 22 червня 2022 року. Виконавче провадження знищене. Суд помилково застосував Закон України від 15 березня 2022 року № 2129-IX "Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження " Розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження". Банк майже 5 років не цікавився виконавчим провадженням.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 28 жовтня 2013 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено заочне рішення у справі № 205/6358/13-ц, яким задоволено позовні вимоги АКБ «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № KRA/0900/311/07 від 17 липня 2007 року в розмірі 45 426,55 доларів США, що, станом на 11 липня 2013 року, еквівалентно за офіційним курсом НБУ 363 094,42 грн., а також судові витрати в розмірі 3 441,00 грн.

10 січня 2014 року судом видано позивачу виконавчий лист за №2/205/3064/2013.

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Демської Г.С. від 22 червня 2019 року (ВП 52433177), виконавчий лист №2/205/3064/2013, виданий 10 січня 2014 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБ «Індустріалбанк» боргу в розмірі 363 094,42 грн. було повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

25 січня 2024 року представником ПАТ АКБ «Індустріалбанк» була направлена заява до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), щодо направлення на адресу АКБ «Індустріалбанк» копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.06.2019 ВП №52433177 та оригіналу виконавчого листа №2/205/3064/2013, виданого 10 січня 2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» боргу в розмірі 363 094,42 грн.

З відповіді Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 13 лютого 2024 року № 49427 вбачається, що на виконанні перебувало виконавче провадження № 52433177 з примусового виконання виконавчого листа №2/205/3064/2013 від 10 січня 2014 року, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «Індустріальний» заборгованості у розмірі 363 094,42 грн. 22 червня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого провадження стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 12 лютого 2024 року детальну інформацію або копії з матеріалів виконавчого провадження надати неможливо, так як строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, вказане виконавче провадження було знищено. Станом на 12 лютого 2024 року відомості про поштове направлення на адресу стягувача оригіналу виконавчого листа №2/205/3064/2013 надати неможливо у зв`язку з тим, що списки поштових відправлень Відділу зберігаються в архіві Відділу протягом одного року, відповідно, перевірити докази відправлення вказаних виконавчих листів з постановами про повернення виконавчого документа стягувачу не можливо.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив із того, що відомостей, які б свідчили про дотримання ВДВС положень ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" про порядок направлення такої постанови рекомендованим поштовим відправленням, матеріали справи не містять. За даними ПАТ АКБ «Індустріальний» такий виконавчий лист до Банку не надходив, що дає підстави дійти до висновку, що виконавчий лист втрачений, рішення суду не виконане. З врахуванням того, що на момент звернення стягувача до суду з цією заявою про видачу дубліката виконавчого листа строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, з урахуванням вказаних вище положень, не сплинув, є підстави для видачі дублікату виконавчого листа.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Із наведеними конституційними положеннями кореспондується частина перша статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року в справі №1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року №3-рп/2010 у справі №1-7/2010 вказав, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява №40450/04) право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі №2-1053/10 (провадження №61 - 18169св18) зроблено висновок, що «при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист».

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.17.4 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання.

Таким чином, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа суд повинен належним чином перевірити, чи дійсно виконавчий лист втрачено. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2019 року в справі № 2-6471/06 (провадження № 61-11034св19) вказав, що факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби може свідчити про те, що оригінал виконавчого документу втрачено.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року в справі № 2-1316/285/11 єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі ДВС (у приватного виконавця) свідчить про те, що його було втрачено.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року в справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року в справі № 643/20898/13, від 19 квітня 2021 року в справі № 2-1316/285/11, від 23 червня 2021 року в справі № 2-162/12, від 14 грудня 2022 року в справі № 753/20452/21, від 01 березня 2023 року в справі № 433/1335/14, від 17 травня 2023 року в справі № 565/1888/19.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, зокрема, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року в справі № 201/4043/19, від 09 лютого 2022 року в справі № 757/14604/20, від 06 листопада 2019 року в справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року в справі № 127/2-3538/10.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76,77,78,79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Твердження стягувача про те, що оригінал виконавчого листа у нього відсутній, як і не перебуває він на примусовому виконанні у відповідних органах, узгоджуються з матеріалами справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Стосовно доводів апеляційної скарги про пропуск строку та безпідставне застосування судом першої інстанції Закон України від 15 березня 2022 року № 2129-IX "Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження " Розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

У пунктах 4447 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що: «стягувач, який пропустив строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Видача дубліката виконавчого документа пов`язується з його втратою та можлива в межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання або за умови поновлення такого строку судом у разі його пропуску. У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частини перша статті 433 ЦПК України). Єдиною та необхідною підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. Встановлення судом факту пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання і непоновлення його судом є підставою для відмови у задоволенні заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Таким чином, під час вирішення питання щодо можливості видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення стягувача до суду з такою заявою обов`язковим та визначальним є питання з`ясування обставин, чи подана така заява заявником у строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2024 року в справі № 1519/2-4707/11, провадження № 14-21цс24).

Отже, незалежно від фактичних та об`єктивних обставин втрати виконавчого документа, підтверджених доказами, юридично значущим є встановлення факту дотримання заявником строку звернення до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зазначені процесуальні вимоги про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу його дубліката, є взаємопов`язаними, тому вирішення питання про видачу дубліката виконавчого документа можливо лише після вирішення питання про поновлення строку пред`явлення цього документа до виконання, у протилежному випадку, очевидно, що відсутні підстави для перевірки обставин втрати виконавчого листа, відповідно і для задоволення заяви стягувача в цій частині.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 січня 2014 року судом видано виконавчий лист за №2/205/3064/2013. Відповідно до постанови старшого державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Демської Г.С. від 22 червня 2019 року (ВП 52433177), виконавчий лист № 2/205/3064/2013, виданий 10 січня 2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБ «Індустріалбанк» боргу в розмірі 363 094,42 грн було повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно строк пред`явлення його до виконання перервався та з 23 червня 2019 року розпочався новий відлік строку, який мав тривати до 23 червня 2022 року.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який в подальшому продовжувався Указами Президента України та діє на цей час.

26 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», яким розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII доповнено пунктом 10-2, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Воєнний стан запроваджений в Україні 24 лютого 2024 року наразі не припинено та не скасовано.

З огляду на положення пункту 10-2 розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження», заява про видачу дубліката виконавчого листа, подана у березні 2024 року, є такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, та доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються.

Правових підстав для залишення заяви без розгляду не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що, вирішуючи питання щодо видачі дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи з цього питання, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону. Підстав для його скасування не вбачається.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення -без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Базюкевича Євгена Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: М.О. Макаров

М.М. Пищида