ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/2917/23 Головуючий в І інстанції: Хомик І.І.
Номер провадження: № 22-ц/819/203/24 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,

суддів: Вейтас І.В.,

Воронцової Л.П.,

учасники справи:

позивач Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр";

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Сікорської Ірини Станіславівни, діючої від імені ОСОБА_1 , на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 28 лютого 2024 року, ухвалене у складі судді Хомик І.І. в смт. Велика Олександрівка, дата складення повного тексту рішення не зазначено, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

30 листопада 2023 року (згідно трекінгу Укрпошти) позивач ТОВ "Коллект Центр" звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 29.06.2020 року в сумі 83 930,00 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 17 000,00 грн.

Позов обґрунтований наступним.

29.06.2020 року між ТОВ "Інфінанс" та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № з максимальним лімітом 20 000 грн в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору.

ТОВ "Інфінанс" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором.

18.10.2021 року між ТОВ "Інфінанс" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу № 18-10/21, відповідно до якого ТОВ "Інфінанс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права грошової вимоги до боржників за Договорами позики, у т.ч. за договором позики № від 29.06.2020 р., що укладений між ТОВ "Інфінанс" та ОСОБА_1 .

Надалі, ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги до Боржників позивачу ТОВ "Коллект Центр" відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором позики № від 29.06.2020 р., що укладений між ТОВ "Інфінанс" та ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач ТОВ "Коллект Центр" наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Відповідач не повернув своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на 09.11.2023 року відповідач має заборгованість в сумі 117 495,00 грн, яку добровільно не погашає.

Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності просить стягнути заборгованість у розмірі 83 930,00 грн. Вказав, що заборгованість складається з: заборгованості за тілом кредиту 7 000,00 грн; заборгованості за відсотками по дату відступлення вимоги від ТОВ "Інфінанс" 76 930,00 грн.

У зв`язку з наведеним позивач просить задовольнити позов.

Ухвалою суду першої інстанції від 18.12.2023 року було відкрито провадження у справі за вказаним позовом (а.с.55).

У своєму клопотанні у позовній заяві до суду першої інстанції позивач просить розгляд справи проводити за його відсутності.

Представник відповідача адвокат Сікорська І.С. надала 05.01.2024р відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № укладено 29.06.2020р., максимальний строк користування кредитом 30 днів, тобто до 28.07.2020р.

Згідно пропозиції надання 5 траншу кредиту згідно заявки-анкети № від 23.07.2020 в рамках договору надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 29.06.2020р. розмір кредиту (траншу) 7000,00 грн., строк користування кредитом (траншем) 30 днів, тобто до 21.08.2020р.

Відповідно 21.08.2020р. закінчився строк користування кредитом (траншем) і саме цього числа позивач знав по наявність боргу та згідно ст. 261 ЦПК України у нього виникло право на пред`явлення позовної заяви про стягнення заборгованості.

З позовною заявою до суду позивач звернувся 22.11.2023 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, встановленої ст. 256 ЦК України.

Відтак, вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено в зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Також, зазначила, що у справі відсутні первинні бухгалтерські документи, отже позивачем не надано доказів видачі кредитних коштів (а.с.60-65).

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 28 лютого 2024 року позов було задоволено. Суд вирішив:

--- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 29.06.2020 року в сумі 83 930,00 грн;

--- стягнути з відповідача на користь позивача 2 684,00 грн судового збору;

--- відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з наданням професійної правової допомоги в сумі 17 000,00 грн.

Задовольняючи позов на суму 83 930,00 грн, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не повернув своєчасно грошові кошти на погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором і станом на 09.11.2023 року має заборгованість в сумі 117 495,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) в сумі 7 000,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги в сумі 76 930,00 грн. Вказану заборгованість він добровільно не погашає, а позовні вимоги позивачем заявлено на суму 83 930,00 грн. А тому вказані позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за договором надання позикив сумі 83 930,00 грнпідлягають задоволенню на підставі ст.ст.509, 526, 527, 530, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050 1054, 1055, 10561 ЦК України.

Також суд виходив з того, що позивачу ТОВ "Коллект Центр" право вимоги до боржників, у тому числі до відповідача, відступило ТОВ "Вердикт Капітал", якому, у свою чергу, право вимоги до боржників, у тому числі до відповідача, відступилоТОВ "Інфінанс", з яким відповідачем і був укладений 29.06.2020 року кредитний договір № з максимальним лімітом 20 000 грн в межах строку дії договору 36 календарних місяців.

Відмовляючи у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача не надано доказів на підтвердження суми витрат, яка підлягає стягненню.

На вказане судове рішення адвокатом Сікорською Іриною Станіславівною, діючою від імені ОСОБА_1 , подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про його скасування й ухвалення постанови про відмову в позові повністю. При цьому вона послалася на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема зазначила, що суд залишив поза увагою відсутність первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт видачі кредитних коштів. Сам позивач у відповіді на відзив визнав відсутність у нього виписки, натомість може надати квитанцію, в якій не вказано номер картки та власник картки. Отже, вважає, що суд не застосував ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", п.п.4.1, 4.2, 4.8, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2003р, п.п.1,3, 1.13, 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ № 222 від 21.01.2004р, а також неправильно застосував ст.ст.1046, 1047 ЦК України.

Також вказала, що суд неправильно застосував норму матеріального права, а саме ст.1048 ЦК України. Адже за умовами кредитного договору кредитор ТОВ "Інфінанс" зобов`язався видати відповідачу кредит строком на 30 днів, тобто до 21.08.2020 року. А тому після спливу строку кредитування припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також неустойку, що підтверджено правовими висновками Верховного Суду (зокрема, у постанові від 04.07.2018р у справі № 310/11534/13-ц). А тому, вважає, що відсотки за користування кредитними коштами, які в 11 разів перевищують суму заборгованості, та які нараховані позивачем за період з 21.08.2020р по 09.11.2023р, стягненню не підлягають, оскільки вони нараховані поза межами строку кредитування.

Також, зазначила, що судом не було враховано положення ч.3 ст.551 ЦК України, а тому сума процентів має бути зменшена судом, оскільки становить невиправданий тягар для боржника.

Також вказала, що поза увагою суду залишилось і те, що договір укладено 29.06.2020р, максимальний строк кредитування 30 днів, тобто до 21.08.2020р. Отже, строк користування кредитом закінчився 21.08.2020р і саме цього числа, згідно ст.261 ЦК України у позивача виникло право на пред`явлення позову про стягнення заборгованості. Але з позовом він звернувся 22.11.2023р, тобто після спливу 3-річного строку позовної давності, встановленої ст.257 ЦК України.

Крім того, зазначила, що всупереч ст.ст.263, 264 ЦПК України оскаржуване рішення є невмотивованим та необґрунтованим, адже висновок суду про погодження відповідача з розміром процентів не підтверджуються матеріалами справи.

У своїх письмових поясненнях "Коллект Центр" просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

29.06.2020 року між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № з максимальним лімітом 20 000 грн в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору (а.с.5-8).

За умовами вказаного договору:

--- строк дії договору 36 календарних місяців (п.1.2.);

--- процентна ставка 1,75% на 30 днів (п.1.6.);

--- протягом 36 календарних місяців з дня укладення договору позичальнику надається право користуватися діючим лімітом кредиту (п.1.7.);

--- договір продовжується на 36 календарних місяців, якщо до його закінчення жодна із сторін письмово не повідомила про його закінчення (п.1.9.).

Установлено, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики, шляхом заповнення заявки на сайті з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем ТОВ "Інфінанс" було перераховано грошові кошти в сумі 7 000,00 грн.

Підписанням договору позики відповідач підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з Правилами, та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Позичальник погодився на всі умови нарахування відсотків, а тому його позиція щодо незгоди із відсотками спростовується.

ТОВ "Інфінанс" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Це підтверджується наданими позивачем доказами. Зокрема, відповідно до квитанції за сплату перераховано 7 000 грн на карту НОМЕР_1 (а.с.16 звор.). У свою чергу, згідно заяви-анкети на отримання кредиту (а.с.8 звор.) відповідач ОСОБА_1 отримав банківську карту за тим самим номером, а саме НОМЕР_2 . Тобто відповідач отримав кредитні кошти на свою банківську карту НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 25.01.2024р було витребувано від АТ "Універсал Банк" дані власника карти 185243 та інші відомості про власника карти, якому 23.07.2020р було переховано 7 000 грн, а також витребувано виписку про рух коштів за період з 22.07.2020р по 24.07.2020р (а.с.83).

На виконання вказаної ухвали адресатом надано виписку про рух коштів (а.с.95-97), в якій зазначено прізвище відповідача та його вказана банківська карта з вказаним номером, а також листом повідомлено про те, що власником зазначеної карти є відповідач ОСОБА_1 (а.с.94).

Вказані квитанція та банківська виписка мають статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012р №578/5, згідно якого до таких первинних документів віднесені, зокрема виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок, повідомлення банків, касові й банківські документи.

18.10.2021 року між ТОВ "Інфінанс" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу № 18-10/21, відповідно до якого ТОВ "Інфінанс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права грошової вимоги до боржників за Договорами позики, у т.ч. за договором позики № від 29.06.2020 р., що укладений між ТОВ "Інфінанс" та ОСОБА_1 (а.с.23-25).

У свою чергу, ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги до Боржників ТОВ ТОВ "Коллект Центр"відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором позики № від 29.06.2020 р., що укладений між ТОВ "Інфінанс" та ОСОБА_1 (а.с.29-31).

Таким чином, ТОВ ТОВ "Коллект Центр"наділено правом грошової вимоги до відповідача, що ним по суті і не заперечується.

Наявний Розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором від 29.06.2020р № , складений ТОВ "Інфінанс". Згідно з вказаним Розрахунком розмір заборгованості за тілом кредиту 7 000,00 грн; заборгованість за відсотками по дату відступлення права вимоги 55 492,50 грн (а.с.17-20).

Відповідно до Розрахунку заборгованості відповідача перед ТОВ "Вердикт Капітал" станом на 10.01.2023 року, складеному ТОВ "Вердикт Капітал", розмір заборгованості складає 117 495,00 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 7 000,00 грн; заборгованість за відсотками по дату відступлення права вимоги 55 492,50 грн; нараховані відсотки згідно кредитного договору 55 002,50 грн (а.с.21).

Згідно з Розрахунком заборгованості, складеним позивачем, станом на 09.11.2023 року відповідач має заборгованість в сумі 117 495,00 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 7 000,00 грн; заборгованості за відсотками по дату відступлення права вимоги і на дату розрахунку 110 495,00 грн (а.с.22).

Відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 09.11.2023 року має заборгованість в сумі 117 495,00 грн, яку добровільно не погашає.

Позивачем позов пред`явлено на суму 83 930,00 грн, при цьому позивач зазначив, що враховує принцип розумності, співмірності і пропорційності і вказав, що заборгованість складається з: заборгованості за тілом кредиту 7 000,00 грн; заборгованості за відсотками по дату відступлення вимоги від ТОВ "Інфінанс" 76 930,00 грн.

Зазначений розмір процентів (76 930,00 грн) по дату відступлення вимоги від ТОВ "Інфінанс" відповідачем не спростований.

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з положеннями ст.1050 ЦК України:

--- якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу (частина 1);

--- якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2).

За змістом ст.10561 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Апеляційний суд вважає, що в силу положень ч.3 ст.89 ЦПК України судом першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими.

Установивши, що відповідач не повернув своєчасно грошові кошти на погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, що станом на 09.11.2023 року він має заборгованість в сумі 117 495,00 грн (заборгованість за тілом кредиту 7 000,00 грн; заборгованість за відсотками по дату відступлення права вимоги 55 492,50 грн; нараховані відсотки згідно кредитного договору 55 002,50 грн), вказану заборгованість він добровільно не погашає, а позовні вимоги позивачем заявлено на суму 83 930,00 грн (заборгованість за тілом кредиту 7 000,00 грн; заборгованість за відсотками по дату відступлення вимоги від ТОВ "Інфінанс" 76 930,00 грн), суд першої інстанції обґрунтовано стягнув вказану суму заборгованості.

Також суд підставно виходив з того, що позивачу ТОВ "Коллект Центр" право вимоги до боржників, у тому числі до відповідача, відступило ТОВ "Вердикт Капітал", якому, у свою чергу, право вимоги до боржників, у тому числі до відповідача, відступилоТОВ "Інфінанс", з яким відповідачем і був укладений 29.06.2020 року кредитний договір № з максимальним лімітом 20 000 грн в межах строку дії договору 36 календарних місяців.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та дав належну оцінку зібраним доказам по справі, а тому прийшов до вірного висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 29.06.2020 року в сумі 83 930,00 грн, а також судові витрати в розмірі 2 684,00 грн.

Отже, суд ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, висновки якого не спростовані.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують.

Зокрема не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на неврахування судом того, що у справі відсутні первинні бухгалтерські документи, які б підтверджували факт видачі відповідачу кредитних коштів. При цьому суд апеляційної інстанції враховує те, що такі докази (бухгалтерські документи) позивачем надані і відповідачем не спростовані, а саме відповідно до квитанції за сплату перераховано 7 000 грн на карту НОМЕР_1 (а.с.16 звор.). У свою чергу, згідно заяви-анкети на отримання кредиту (а.с.8 звор.) відповідач ОСОБА_1 отримав банківську карту за тим самим номером, а саме 185243. Крім того, у виписці про рух коштів зазначено прізвище відповідача та його вказана банківська карта з вказаним номером, а листом банку повідомлено про те, що власником зазначеної карти є відповідач ОСОБА_1 . Тобто відповідач отримав кредитні кошти на свою банківську карту НОМЕР_2 .

Також підлягають залишенню поза увагою й посилання скаржника на те, що відсотки нараховані поза межами строку кредитування (за період з 21.08.2020р по 09.11.2023р), а тому стягненню не підлягають, адже за умовами кредитного договору кредитор ТОВ "Інфінанс" зобов`язався видати відповідачу кредит строком на 30 днів, тобто до 21.08.2020 року. При цьому апеляційний суд виходить з хибності даного твердження скаржника, адже за умовами кредитного договору строк дії договору 36 календарних місяців (п.1.2.); процентна ставка 1,75% на 30 днів (п.1.6.); протягом 36 календарних місяців з дня укладення договору позичальнику надається право користуватися діючим лімітом кредиту (п.1.7.); договір продовжується на 36 календарних місяців, якщо до його закінчення жодна із сторін письмово не повідомила про його закінчення (п.1.9.). Тобто, вказані умови договору чітко й однозначно підтверджують укладення кредитного договору на строк 36 місяців, а не 30 чи 60 днів, як вказує скаржник.

З огляду на вказане слід відхилити й посилання скаржника на звернення позивача до суду з позовом після спливу 3-річного строку позовної давності, встановленої ст.257 ЦК України (оскільки на його думку договір укладено 29.06.2020р, максимальний строк кредитування 30 днів, тобто до 21.08.2020р., отже, вважає, що строк користування кредитом закінчився 21.08.2020р), що, на його думку, є підставою для відмови в позові. При цьому суд апеляційної інстанції враховує те, що, як вже зазначалось, кредитний договір укладений на 36 календарних місяців з правом його продовження.

Крім того, не можуть бути прийняті до уваги й посилання скаржника на те, що згідно з положеннями ч.3 ст.551 ЦК України сума процентів має бути зменшена судом, оскільки становить невиправданий тягар для боржника. При цьому апеляційний суд враховує те, що відповідно вказаної норми закону розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тобто, в даному випадку закон встановлює випадки зменшення судом розміру саме неустойки, а не процентів (відсотків), які нараховані відповідно до умов договору.

З огляду на зазначене, з урахуванням обставин справи, решта доводів скарги не містять в собі підстав для скасування рішення та не впливають на його правильність.

Висновки суду апеляційної інстанції

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Сікорської Ірини Станіславівни, діючої від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 28 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку, у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 21 травня 2024 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Вейтас

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова