ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м.Суми

Справа №585/2600/23

Номер провадження 22-ц/816/514/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Зубом Олексієм Юрійовичем,

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2023 року у складі судді Євлах О.О., ухваленого в м. Ромни, Сумської області повний текст якого виготовлено 02 листопада 2023 року,

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальності «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (далі ТОВ «ФК «Прайм Альянс») звернулося до суду з вказаним, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 лютого 2014 року між ТОВ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №, відповідно до умов якого відповідач отримала кошти в розмірі 29750 грн 00 коп., на строк до 17 лютого 2019 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 15% річних. ТОВ «ОТП Банк» виконало свої зобов`язання, кошти за кредитним договором перераховало.

13 червня 2016 року за договором факторингу №13/06/16 ТОВ «ОТП Банк» уступило право вимоги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», в тому числі за кредитним договором від 17 лютого 2014 року, укладеного з ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості за основною заборгованістю за кредитом (тілом) 25426 грн 00 коп., загальна сума заборгованості за основною заборгованістю за нарахованими відсотками - 13122 грн 15 коп.

У подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено договір факторингу №, за яким останнє, в тому числі, набуло право вимоги за вказаним кредитним договором.

Посилаючись на викладене, просило суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № від 17 лютого 2014 року в розмірі 22384 грн 92 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в межах трьох річного терміну з 17 березня 2017 року до 17 лютого 2019 року за тілом кредиту в розмірі 14610 грн 57 коп., відсотків за користування кредитними коштами в сумі 2387 гн 83 коп., а також інфляційні втрати та 3% річних на загальну суму 5386 грн 52 коп.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2023 року позовні вимоги ТОВ «Прайм Альянс» задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Прайм Альянс» заборгованість за кредитним договором № від 17 лютого 2014 року в розмірі 22384 грн 92 коп. (двадцять дві тисячі триста вісімдесят чотири) гривні 92 копійки, яка складається із заборгованості за кредитом в межах 3-річного терміну з 17 березня 2017 року по 17 лютого 2019 року у розмірі 16998 грн 40 коп. (основна сума кредиту 12610 грн 57 коп. та процентів за користування кредитом 2387 грн 83 коп.), а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст.625 ЦК України за період з 29 січня 2019 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 5386 грн 52 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Прайм Альянс» 2684 грн 00 коп. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Прайм Альянс» 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Зуба Л.Ю., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводи апеляційної скарги мотивувала тим, що матеріали справи не містять інформації про надання банкові ліцензії для кредитування населення, шляхом укладення договорів споживчого кредитування. У порушення вимог ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» не було надано паспорту споживчого кредиту. Вказує також на ненадання позивачем доказів перерахування їй коштів за кредитним договором, детального розрахунку заборгованості, а також надсилання їй досудової вимоги про виконання нею зобов`язання.

Зазначає про те, що судом першої інстанції не було досліджено перехід прав вимоги за договорами факторингу від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та від останнього до ТОВ «ФК «Прайм Альянс». Так, не було взято до уваги відсутність в матеріалах справи ліцензії на зайняття фінансової діяльності. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 квітня 2022 року встановлено, що наданий договір факторингу від 13 червня 2016 року та незаповнені додатки до цього договору, не є належними доказами. Оригіналів цих документів, а також реєстру боржників та квитанцій про перерахування коштів за договором факторингу, суду надано не було.

В установлений апеляційним судом строк відзиву на апеляційну скаргу позивачем надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 17 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір про надання споживчого кредиту № , відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 29750 грн 00 коп., строком на 60 місяців, з 17 лютого 2014 року до 17 лютого 2019 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, розмір яких становить 15% річних ( а.с.9-11)

Відповідно до виписки по особовим рахункам ОСОБА_1 в АТ «ОТП Банк», відповідач вносила кошти на часткове погашення кредитної заборгованості (а.с. 166-186).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № ОСОБА_1 , станом на 18 травня 2016 року загальний розмір заборгованості становив 38548 грн 15 коп., з яких: 25426 грн 00 коп. за тілом кредиту, 4842 грн 58 коп. за відсотками, 8279 грн 57 коп. комісія. (а.с.165).

13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу №13/06/16, у відповідності до умов якого ПАТ «ОТП Банк» передало ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» прийняло належні вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.88-105).

Сторони договору домовилися, що ліміт фінансування складає 2,67 % та становить 100699602 грн 41 коп. без ПДВ, станом на дату підписання сторонами цього договору. Фактор здійснює фінансування клієнта шляхом одноразового перерахування вказаної суми, протягом одного банківського дня з дати підписання сторонами цього договору за зазначеними реквізитами (пункти 7.1, 7.2 договору факторингу).

Пунктом 6.2.3 договору факторингу визначено, що право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.

У наданому реєстрі прав вимог №1 до договору факторингу №13/06/16 зазначено номер кредитного договору , споживач ОСОБА_1 , сума кредиту 29750 грн 00 коп., дата видачі кредиту 17 лютого 2014 року, дата закінчення договору 17 лютого 2019 року, кількість днів прострочення 451, загальна сума заборгованості 25426 грн, сума строкової заборгованості 19011 грн 85 коп., сума строкових нарахованих відсотків 688 грн 89 коп., сума простроченого тіла кредиту 6414 грн 15 коп., сума нарахованих прострочених % по кредиту 12433 грн 26 коп. (а.с. 17).

Відповідно до витягу з акту приймання передачі документації боржників, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було передано кредитну справу № від 17 лютого 2014 року ОСОБА_1 (а.с. 18).

29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (клієнт) та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» (фактор) укладено договір факторингу №29/01/19-2, за умовами якого клієнт передає, а фактор прийняло право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, права вимоги за якими належить клієнту на підставі договору факторингу №13/06/16 від 13 червня 2016 року та не було погашено до моменту підписання даного договору, у розмірі портфеля заборгованості (а.с. 19-22).

Сторони домовилися, що ліміт фінансування складає 100000 грн без ПДВ. Фактор здійснює фінансування клієнта шляхом сплати 100% фінансування на банківський рахунок клієнта протягом 10 банківських днів, з дати підписання сторонами цього договору (пункти 7.1, 7.2 договору).

Пунктом 6.2.3 договору факторингу визначено, що право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами цього договору, та за умови виконання зобов`язання щодо перерахування всіх платежів, визначених п. 7.1 цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.

У реєстрі боржників, що є додатком №1 до договору факторингу 29/01/19-2 від 29 січня 2019 року зазначено боржник ОСОБА_1 , кредитний договір від 17 лютого 2014 року заборгованість за тілом кредиту 25426 00 коп., заборгованість за нарахованими відсотками 13122 грн 15 коп. загальна сума боргу 38548 грн 15 коп. (а.с. 131-134).

27 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. видано виконавчий напис, яким з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором № від 17 лютого 2014 року на суму 38548 грн 15 коп. на користь ТОВ «ФК» Прайм Альянс» право вимоги передано за договором факторингу №29/01/19-2 від 29 січня 2019 року (а.с.85).

28 квітня 2020 року відкрито виконавче провадження 61942972 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» заборгованості за кредитним договором № від 17 лютого 2014 року укладеного між ПАТ «ОТП банк», права вимоги за яким відступлено стягувачу. Сума заборгованості 38933 грн 63 коп. ( а.с.106-107).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукорез О.Л. від 07 вересня 2021 року накладено арешт на кошти на рахунках боржника ОСОБА_1 (а.с.108-109).

Постановою від 14 травня 2020 року приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукорез О.Л. звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 за виконання виконавчого напису №2711 від 27 березня 2020 року ( а.с.110-111).

Згідно довідки №42 від 07 липня 2023 року ТОВ «Ласий кошик» з 17 червня 2020 року по 03 квітня 2021 року на виконання постанови приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Мукорез О.Л. з ОСОБА_1 примусово періодично здійснювалися відрахування із заробітної плати у порядку та спосіб визначений ЗУ «Про виконавче провадження ( а.с.113).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 квітня 2022 року, що набрало законної сили 17 червня 2022 року, визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. 27 березня 2020 року і зареєстрованого в реєстрі за № 2711 таким, що не підлягає виконанню ( а.с.77-82).

Згідно довідки №806 від 14 червня 2023 року на рахунках ТОВ «ФК «Прайм Альянс» обліковується заборгованість ОСОБА_1 в сумі 31526 грн 50 коп. з яких: 25426 грн 00 коп. сума основного боргу за кредитом, 6100 грн 50 коп. сума прострочених відсотків ( а.с.7).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, посилаючись на те, що відповідач користувалася наданими їй кредитними коштами, не сплачувала вчасно кошти за користування кредитом у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі, вказаному в позовній заяві на суму 22384 грн 92 коп., позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог, дійшов до висновку, що позов в частині стягнення заборгованості є обґрунтованим.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Згідно з ст. 627, 629 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 1046, ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ОСОБА_1 не спростовує факту підписання нею договору про надання споживчого кредити №, укладеного з ПАТ «ОТП Банк». Часткове внесення ОСОБА_1 коштів на погашення кредитної заборгованості підтверджує факт виконання ПАТ «ОТП Банк» умов кредитного договору по перерахуванні кредитних кошів відповідачу.

Інформація про наявність у ПАТ «ОТП Банк» ліцензії на надання банківських послуг, є в загальному доступі, а тому посилання відповідача про не надання її позивачем до матеріалів справи є непереконливим.

Вимоги Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року, в тому числі щодо надання споживачу паспорту споживчого кредиту, не застосовується до кредитного договору, укладеного 17 лютого 2014 року.

Станом на дату звернення до суду з позовом 21 червня 2023 року строк виконання ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором сплив, а закон не вимагає направлення боржнику досудової вимоги про усунення порушень.

Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується наданим позивачем розрахунком, правильність якого відповідачем не було спростовано.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача про не надання позивачем достатніх доказів на підтвердження набуття ТОВ «ФК «Прайм Альянс» права вимоги за кредитним договором.

Так, Верховний Суд у постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 910/16109/14 та від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 зробив висновок, що відсутність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором, є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником у цій справі, з огляду на положення пункту 2 договору відступлення права вимоги.

На необхідність перевірки доводів перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постановах від 29 вересня 2021 року у справі № 2-879/11, (провадження № 61-10005св21), від 03 листопада 2021 року у справі № 301/2368/14-ц (провадження № 61-11546св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимоги до боржника після здійснення оплати за вказаним договором.

Встановлено, що умовами договорів факторингу №13/06/16 від 13 червня 2016 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гаранті» та №29/01/19-2 від 29 січня 2019 року, укладеного між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс», передбачено, що право грошової вимоги, що належить клієнту, передається факторові за плату. Грошове фінансування, у визначених вказаними договорами розмірах, підлягає перерахуванню на банківський рахунок клієнтів.

Крім того, момент набуття права вимоги за договором факторингу від 29 січня 2019 року, сторони погодили безпосередньої після підписання договору та перерахування фактором клієнту грошового фінансування.

Проте, як обґрунтовано вказував відповідач, позивачем під час розгляду справи інстанційними судами не було надано доказів на підтвердження виконання як ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», умов договору факторингу від 13 червня 2016 року, так і ТОВ «ФК «Прайм Альянс», умов договору від 29 січня 2019 року, в частині перерахування клієнту визначеного ліміту фінансування за цими договорами.

Враховуючи те, що ТОВ «ФК «Прайм Альянс» не було надано доказів на підтвердження виконання товариством умов договору факторингу, в частині проведення оплати за цим договорам, тому суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитними договорами.

Таким чином, рішення суду на підставі пунктів 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «ФК «Прайм Альянс».

Частиною 13 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При вирішенні питання щодо розподілу понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, колегія суддів бере до уваги наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції професійна правнича допомога ОСОБА_1 була надана адвокатом Зубом О.Ю. на підставі договору про правничу допомогу від 13 жовтня 2021 року (а.с. 142-147).

Пунктами 4.2, 4.3 договору визначено, що гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами. Тарифи на правові послуги адвоката долучаються до цього договору й становлять невід`ємну його частину. Розмір гонорару обраховується за фіксованим розміром, виходячи з тарифів на правові послуги адвоката долучені до цього договору. Конкретна сума за надання правової допомоги адвокатом обраховується на підставі тарифів, із врахуванням виду та складності справи та інших істотних обставин.

Загальний розмір сплаченого ОСОБА_1 адвокату Зубу О.Ю. гонорару становить 14000 грн, з яких:

29 червня 2023 року 500 грн за підготовку клопотання про ознайомлення з матеріалами цивільної справи (а.с. 148);

03 липня 2023 року 2000 грн 00 коп. за надання консультації щодо пред`явлення позову та узгодження стратегії захисту (а.с. 149);

05 липня 2023 року 10500 грн за підготовку відзиву на позовну заяву (6000 грн), підготовку заяви про застосування наслідків спливу строків позовної давності (1000 грн), підготовку клопотання про витребування оригіналу договору факторингу (500 грн), підготовку клопотання про зменшення компенсації витрат на професійну правничу допомогу позивачу (500 грн), підготовку клопотання про надіслання судових документів на електронну пошту (500 грн), підготовку клопотання про розгляд справи без участі відповідача та її представника (500 грн), формування пакетів документів відзиву з додатками для суду та позивачу (500 грн) (а.с. 150);

31 липня 2023 року 1000 грн за підготовку заперечення (а.с. 151).

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Зокрема, за змістом частини 1 - 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як передбачено частиною 3 статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає розподілу, колегія суддів бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України та, врахувавши характер спірних правовідносин, незначний ступінь складності справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості вважає, що підлягає розподілу між сторонами понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн 00 коп., що і підлягає стягненню на користь відповідача

Крім того, з позивача на користь відповідача належить стягнути 4026 грн судового збору, сплаченого за апеляційне оскарження рішення суду.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги про стягнення з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн 00 коп., оскільки належних та допустимих доказів їх понесення відповідачем суду надано не було, а долучений до апеляційної скарги орієнтовний розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які понесла ОСОБА_1 та очікує понести в зв`язку з розглядом справи у Сумському апеляційному суді, не є таким доказом.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Зубом Олексієм Юрійовичем, задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» на користь ОСОБА_1 3000 гривень 00 копійок понесених в суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу та 4026 гривень 00 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов