Справа № 213/750/22
провадження 2/216/275/24
РІШЕННЯ

іменем України

заочне

21 листопада 2024 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Цимбалістенко О.В.

за участю секретаря судового засідання Кулініча О.В.,

розглянувши залі Центрально-Міського районного суду м. Кривого рогу в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до відповідача ОСОБА_1 до співвідповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальну послугу,

встановив:

Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулось до суду з позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що АТ «Криворізька теплоцентраль» є суб`єктом господарювання з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності та населення. На виконання своєї статутної мети АТ «Криворізька теплоцентраль» здійснює постачання теплової енергії відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, відповідачі не виконують свої зобов`язання, не проводить розрахунки за спожиту теплову енергію своєчасно та в повному обсязі, у зв`язку з чим за період з 01.10.2013 по 30.11.2021 утворилась заборгованість з постачання теплової енергії у розмірі 17748,29 грн та плати за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 по 31.11.2021 7,69 грн. Крім цього за порушення строків оплати за поставлену теплову енергію відповідачам, з урахуванням положень ст. 625 ЦК України, нараховано 3% річних у сумі 2524,53 грн та інфляційні втрати, у розмірі 9229,51 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послугу з централізованого опалення, 3% річних, інфляційні втрати та судові витрати.

Загальна сума заборгованості становить 29510,02 грн.

23.05.2022 ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, матеріали даної цивільної справи передано для розгляду за підсудністю до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2022 відкрито провадження у справі № 213/750/22, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 14 липня 2022 року.

22 лютого 2023 на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача в якому просить залучити в якості співвідповідача ОСОБА_2 оскільки згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що останній є співвласником частки квартири за адресою : АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 06 квітня 2023 року клопотання представника позивача задоволено, залучено до участі співвідповідача ОСОБА_2 .

У подальшому, розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою учасників судового процесу, а саме відповідачів.

Представник позивача у судове засідання 21.11.2024 року не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до змісту якої просить суд розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі у судові засідання 19.07.2022, 29.07.2022,19.08.2022,15.09.2022, 04.10.2022, 01.11.2022,09.01.2023, 22.02.2023, 06.04.2023,30.05.2023, 10.07.2023, 04.10.2023, 27.02.2024, 16.04.2024, 17.05.2024, 20.08.2024, 21.11.2024 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації їх місця проживання: АДРЕСА_2 та адресою: АДРЕСА_1 які були повернуті органом поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній», а також оголошенням на сайті.

Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

З аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою.

До повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 194/1422/19, від 23.09.2021 у справі № 757/56776/20-ц.

У постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4 ст. 223 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності відповідачів та, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що спірні відносини виникли у зв`язку із виконанням послуг з централізованого опалення, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, тому до них мають бути застосовані норми Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правил користування тепловою енергією.

АТ «Криворізька теплоцентраль» є суб`єктом господарювання з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності та населення

Виконавцем послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання до будинку АДРЕСА_1 є АТ «Криворізька теплоцентраль».

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем відповідачем та співвідповідачем виникли правовідносини по наданню з одного боку та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, Законом України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633-IV, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила).

01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який разом з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 регулюють основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII).

Пунктами 1, 5 частини другої статті 7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:

- плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;

- плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Тому споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачем не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 1 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Як встановлено судом, відповідач та співвідповідач за адресою: АДРЕСА_1 є споживачем послуги з централізованого опалення, яку надає позивач.

Згідно зі статтею 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Позивачем відповідно до тарифів на теплову енергію постачалася теплова енергія до житла відповідача та співвідповідача, однак зобов`язання по оплаті за надані послуги останнім не здійснено.

Згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу по оплаті за централізоване опалення квартири АДРЕСА_3 за період з 01.10.2013 по 30.11.2021 становить 17748,29 грн та плата за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 по 31.11.2023 7,69 грн.

Отже суд вважає, що обставини порушення оплати за спожиту теплову енергію є доведеними повністю, внаслідок чого позивач отримав право на відшкодування завданих йому збитків в судовому порядку.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У випадку порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

До позову позивачем надано розрахунок інфляційних втрат та 3% річних станом, в якому 3% річних склали - 2524.53 грн та інфляційні втрати 9229,51 грн відповідно.

Оскільки, неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України та погоджуються з наданим позивачем розрахунком, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача та співвідповідача солідарно на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 2481,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України, ст.ст. 11, 15, 16, 257, 264, 268, 509, 525, 526, 527, 610, 611, 614 ЦК України, ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 258-259, 263,265, 268, 274, 280, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 19, 24 Закону України «Про теплопостачання», п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд,

ухвалив:

Позовну заяву акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до відповідача ОСОБА_1 до співвідповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальну послугу задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості в розмірі 29510,02 грн. ( двадцять дев`ять тисяч п`ятсот десять грнивень 02 копійки) з яких: по оплаті за послугу з централізованого опалення за період з 01.10.2013 по 30.11.2021 у розмірі 17748,29 грн (сімнадцять тисяч сімсот сорок вісім гривень 29 копійок ); плату за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 по 31.11.2021 у розмірі 7,69 грн (сім гривень 69 копійок); 3% річних 2524,53 грн (дві тисячі п`ятсот двадцять чотири гривні 53 копійки); інфляційні втрати 9229,51 грн (дев`ять тисяч двісті двадцять дев`ять гривень 51 копійку).

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судові витрати у вигляді судового збору, у розмірі 2481,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (); 50014, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд. 1) ;

Відповідач: ОСОБА_1 ( РНОКПП невідомий; АДРЕСА_4 ) ;

Співвідповідач: ОСОБА_2 ( РНОКПП невідомий; АДРЕСА_5 ).

Суддя О.В.ЦИМБАЛІСТЕНКО