Провадження № 2/638/1859/24
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Тимченка А.М.,

за участю секретаря судового засідання Кондратюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Браженко Інна Іванівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Браженко Інна Іванівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якому просила суд визначити їй додатковий строк три місяці для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її матір - ОСОБА_3 , сестра матері - ОСОБА_4 разом з чоловіком ОСОБА_2 мешкали постійно у місті Ізюмі Харківської області. ОСОБА_5 померла в січні ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач та її матір підтримували ОСОБА_2 чоловіка, спілкувались з ним, він був членом родини позивача. Мешкав постійно за адресою: АДРЕСА_1 у двокімнатній ізольованій квартирі.

02 листопада 2015 р. ОСОБА_2 складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області, яким все майно, де б таке не було і з чого б воно не складалося, він заповів ОСОБА_1 .

24 лютого 2022 року позивач перебувала у м. Харкові, де постійно живе з 1995 року. Матір позивача та ОСОБА_2 перебували у м. Ізюмі. Бойові дії в місті Ізюмі почалися 26 лютого 2022 року, місто обстрілювали, бомбили, пропало світло, труби газопостачання перебили, не було тепла. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер, його поховали сусіди на подвір`ї будинку, матір позивача була присутньою на похованні. У травні 2022 року представники окупаційної влади видали «врачебное свидетельство о смерти» і усіх людей, які були поховані у дворах перепоховали у загальну могилу в лісосмузі міста. Тоді ж у загальну могилу було перепоховано тіло ОСОБА_2

10 вересня 2022 року місто Ізюм було деокуповано і одразу ж відкривались загальні поховання окупаційної влади. Тіла передавались на упізнання, проводилися експертизи ДНК. За фактами поховань, були відкриті кримінальні провадження. Тільки після проведення усіх слідчих дій, висновків експертизи, 23 серпня 2023 року Ізюмським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області було складено актовий запис про смерть №27 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 .

Після його смерті залишилася спадщина - належна йому на праві власності квартира АДРЕСА_2 .

31 серпня 2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Браженко І.І., з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що залишилося після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_2 , однак 15 вересня 2023 р. отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивач не звернулась до органів нотаріату у встановлений статтею 1270 ЦК України строк - шість місяців з дня відкриття спадщини, не подала заяву про прийняття спадщини, відповідно до ст. 1269 ЦК України.

Позивач вважає, що пропустила строк звернення із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не мала змоги звернутися з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, через відсутність свідоцтва про смерть, яке я отримала тільки 23 серпня 2023 рок, оскільки за фактом смерті ОСОБА_2 було відкрито кримінальне провадження, проведена судово-медична експертиза, якою було встановлено його особу і тільки після зазначеного я отримала можливість одержання свідоцтва про його смерть та дозвіл на належне поховання.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Харкова Орос О.В. від 09.10.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою в порядку загального позовного провадження. Запропоновано позивачу та відповідачу скористатися можливістю подати відзив, відповідь на відзив та вчинити інші процесуальні дії згідно зі ст. 178-180, 193 ЦПК України.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, , у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Ухвалою суду від 30 листопада 2023 року витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Браженко Інна Іванівна (місцезнаходження: 61007, м. Харків, вул. Миру, буд. 22):

- Інформаційну довідку із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційну довідки із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , сформовані станом на дату отримання цієї ухвали;

- належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (за наявності).

13 грудня 2023 року до суду надійшли витребувані докази.

Ухвалою суду від 05 березня 2024 справу прийнято до провадження головуючого судді Тимченка А.М.

Ухвалою суду від 02 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання сторони не з`явилися, позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач про судове засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на таке.

Судом встановлено, що громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 03 серпня 1974 року був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 51).

02 листопада 2015 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Кардашиною Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 4229, яким все майно, де б таке не було і з чого б воно не складалося, він заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 44).

ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Ізюм Харківської області у віці 82 років помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 23 серпня 2023 року Ізюмським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено відповідний актовий запис № 27, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 23 серпня 2023 року (а.с.40).

На час смерті ОСОБА_2 був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується Листом Відділу державної реєстрації виконкому Ізюмської міської ради від 04 вересня 2023 року № 2023/01-645 (а.с. 56).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла належна йому на праві власності квартира АДРЕСА_2 , згідно копії листа виконкому Ізюмської міської ради Харківської області від 11 вересня 2023 року.

31 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Браженко І.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що залишилося після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 .

На підставі заяви ОСОБА_1 31 серпня 2023 року було зареєстрована спадкову справу № 52/2023 (номер у Спадковому реєстрі - № 73777830).

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Браженко І.І. від 15 вересня 2023 року відмолено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину. Підстава заявник не звернулась до органів нотаріату у встановлений статтею 1270 ЦК України строк - шість місяців з дня відкриття спадщини, не подала заяву про прийняття спадщини, відповідно до ст. 1269 ЦК України.

Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 75062349 від 08 грудня 2023 року, у Спадковому реєстрі наявні відомості щодо наявності інших спадкових справ, окрім спадкової справи № 52/2023, після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 64).

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), заповіт ОСОБА_2 , 1940 року народження, від 02 листопада 2015 року № 4229, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 58144903, є чинним (а.с. 63).

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно з Інформаційним листом Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 26 вересня 2012 року у справі №6-85цс 12, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена навчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , оскільки відсутні спадкоємці, які проживали разом зі спадкодавцем або у встановлений законом строк прийняли спадщину після смерті.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса для оформлення спадщини, однак заяву про прийняття спадщини не було зареєстровано у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі№ 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Оцінюючи причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд враховує наступне.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, Ізюмська міська територіальна громада, на території якої проживала спадкодавиця, проживає позивач та знаходиться спадкове майно, з 24.02.2022 до 01.04.2022 та з 08.09.2022 до 11.09.2022 перебувала в зоні активних бойових дій, з 01.04.2022 до 08.09.2022 перебувала в тимчасовій окупації, з 11 вересня 2022 року відноситься до територій можливих бойових дій.

Смерть ОСОБА_2 настала в період тимчасової окупації м. Ізюм, Харківської області.

Пунктом 20 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом двох років з дня його припинення або скасування у випадку, якщо смерть фізичної особи зареєстрована пізніше ніж через один місяць з дня смерті такої особи або дня, з якого її оголошено померлою, строки, встановлені статтями 1269, 1270, 1271, 1272, 1273, 1276, 1277, 1283, 1298 цього Кодексу, обчислюються з дня державної реєстрації смерті особи. При цьому часом відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця або день, з якого спадкодавця оголошено померлим, незалежно від часу державної реєстрації смерті.

З наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що державна реєстрація смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на тимчасово окупованій території, відбулась 23 серпня 2023 року, тобто пізніше ніж через один місяць з дня смерті такої особи.

Таким чином, строк на прийняття спадщини, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, підлягає обчисленню з дня державної реєстрації смерті особи, тобто з 23 серпня 2023 року, а тому позивач, яка звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 31 серпня 2023 року є такою, що не пропустила строк для прийняття спадщини.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що лише після проведення усіх слідчих дій, висновків експертизи, 23 серпня 2023 року Ізюмським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області було складено актовий запис про смерть №27 та видано позивачу свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 , оскільки вони підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Зокрема, згідно з копії листа від 26 липня 2023 року ГУНП в Харківській області на адресу ХОБСМЕ: «слідчим управлінням проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000624 від 15 вересня 2022 р. за ч.2 ст.438 КК України. В ході досудового розслідування призначено судово-медичну експертизу невстановленої особи чоловічої статі, який знаходився у могилі № НОМЕР_3 в м. Ізюмі. В рамках провадження проведено судову молекулярно-генетичну експертизу. Згідно результатів перевірки встановлено, що невстановлена особа №2544-С/22 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 ».

Таким чином, ОСОБА_1 отримала Свідоцтво про смерть спадкодавця після закінчення строку для прийняття спадщини. При цьому досліджені в судовому засіданні докази свідчать про неможливість з об`єктивних причин, зокрема проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні, у строк до 23.08.2023 року отримати Свідоцтво про смерть ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 01 березня 2023 року у справі № 522/21238/19 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність свідоцтва про смерть спадкодавця унеможливила вчасне звернення спадкоємця до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому є поважною причиною пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18.

Окрім того, суд враховує, що свобода заповіту є фундаментальним принципом спадкового права.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності особи з існуванням заповіту вказано зокрема у постановах Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 308/4272/19, від 15 квітня 2021 року в справі № 591/1271/18, від 26 липня 2021 року в справі 405/7058/19, від 21 жовтня 2021 року в справі 643/13260/19, від 08 червня 2023 року у справі № 585/2163/22.

Вочевидь, склавши заповіт на користь позивача у 2015 року році та не змінивши і не скасувавши його до моменту смерті у 2022 році, ОСОБА_2 чітко висловив свою волю щодо розпорядження належним йому майном.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17 січня 2024 року у справі № 357/10080/22.

За таких обставин, враховуючи п. 20 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, правову позицію Верховного Суду у справі № 592/18695/18, суд визнає поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини після ОСОБА_2 , оскільки відсутність актового запису про смерть та свідоцтва про смерть останнього були безумовними перешкодами для подачі заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Відповідна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставин справи, виходячи з принципу пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд визнає поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2

Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та визначення позивачу додаткового строку 3 місяці для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 4, 12, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Браженко Інна Іванівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини- задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком у три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 ;

відповідач Ізюмська міська рада Харківської області, , адреса: пл. Центральна, 1, м. Ізюм, Харківська область, 64309;

третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Браженко Інна Іванівна, адреса: вул. Миру, 22, м. Харків, 61007.

Суддя А.М. Тимченко