_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/5689/24
РІШЕННЯ

Іменем України

26.11.2024 м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Цирфи К.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,

ВСТАНОВИВ:

26.09.2024 до Київського районного суду м. Одеси із позовом звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином повноліття, а також на утримання позивача як дружини у розмірі 1/8 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Ухвалою суду від 18.10.2024 у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

12.11.2024 до суду надійшов відзив відповідача. Останній обґрунтований тим, що відповідач належним чином здійснює свій обов`язок по утриманню сина та дружини. Уважає, що відсутній предмет спору, тому справу необхідно закрити.

У цей же день надійшло клопотання про зупинення розгляду справи, оскільки відповідач перебуває на службі в лавах ЗСУ.

Ухвалою суду від 26.11.2024 у задоволенні клопотання відповідача відмовлено.

Позивач своїм правом на надання відповіді на відзив не скористалася.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Отже справа розглядається суддею одноособово за наявними у ній матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, судом установлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 04.04.2023 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований 04.04.2023 Кропивницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 10.

У шлюбі в подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 02.12.2023, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 2570.

Відповідач ОСОБА_2 є діючим військовослужбовцем ЗСУ, що підтверджується копією посвідчення офіцера серії НОМЕР_3 .

Як зазначила позивач, з квітня 2024 року вона разом з сином проживають окремо у її батьків. Причиною звернення до суду з цим позовом став факт відсутності домовленості між позивачем та відповідачем про стабільний розмір матеріального утримання з боку відповідача, оскільки відповідач не надає регулярної матеріальної допомоги на утримання сина, маючи можливість.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Судом установлено, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виховуються позивачем і потребує матеріальної допомоги. Відповідач працездатний та має змогу сплачувати аліменти.

Суд відхиляє доводи відповідача, що останній належним чином утримує дружину та свого сина. Сам по собі факт подання позову свідчить про те, що між подружжям не досягнуто згоди щодо розміру, періодичності та форми сплати аліментів. Інше під час розгляду справи не встановлено. Оскільки сплата аліментів є триваючою, відтак вона не може прив`язуватися до конкретного проміжку часу, навіть якщо відповідач у цей конкретний період виконував свої обов`язки належним чином. Окрім цього, з частини платіжних інструкцій (квитанцій), долучених відповідачем до відзиву, взагалі не зрозуміло на чий рахунок вчинено перерахування коштів, в інших вказано отримувача (відповідача), але у призначені платежу не зазначено, що це є саме аліменти.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже наведені відповідачем аргументи не спростовують доводи позивача про наявність предмету спору, який підлягає до вирішення.

Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. 180-185 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина 5 ст. 183 СК України наголошує, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 2 ст. 160 ЦПК України).

Отже приписами ч. 5 ст. 183 СК України регламентовано достатній та безспірний розмір, необхідний для нормального розвитку та утримання дитини.

Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України).

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина підлягають задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 у частці від заробітку (доходу) відповідача, яка становить 1/4 частину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення позивачем з відповідним позовом до суду та до досягнення повноліття ОСОБА_3 .

Суд роз`яснює, що відповідно до положення ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Що стосується сплати аліментів з відповідача на утримання позивача суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 80 СК України).

Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності.

Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років (ч. 1, 2 ст. 84 СК України).

Указані норми є імперативними.

Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 80 СК України).

Отже, при визначені частки від заробітку (доходу) другого з подружжя суд ураховує, що неповнолітній син відповідача проживає разом з позивачем у квартирі її батьків, тобто дитина забезпечена належними умовами проживання. У цій справі суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягання аліментів на утримання неповнолітнього сина відповідача у розмірі 1/4 від заробітку (доходу) відповідача. Водночас, суд враховує поведінку позивача відносно відповідача, яка є негативною, що підтверджується постановою Київського районного суду м. Одеси від 19.07.2024 у справі № 947/15367/24, відповідно до якої ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_2 . Відповідно до описової частини постанови суду позивач висловлювалася нецензурною лайкою в сторону відповідача. Вказана постанова не оскаржувала ся в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, суд уважає, що стягнення з відповідача на користь позивача для її утримання додатково 1/9 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідатиме принципу розумності та справедливості, а також не буде носити для відповідача надмірного тягаря.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У цій справі суд уважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України).

Отже, у зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача, також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру (за першу вимогу в повному обсязі, за іншу в частині задоволення, тобто половину) у розмірі 2 286,74 (1 211,20 + 1 075,54 (1/9 х 100 / 1/8 = 88,8% потім 1 211,20 х 88,8 / 100 = 1 075,54) грн.

Також на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, підтвердженні у справі в розмірі 70 грн (вартість відправки кореспонденції відповідачу).

Щодо витрат на професійну правничу допомогу позивача, то останні не підтвердженні належними документами, зокрема договором, актом приймання виконаних робіт із зазначенням детального опису наданих послуг та їх вартості, здійснення їх оплати позивачем тощо. Отже витрати на правничу допомогу позивача не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355,430 ЦПК України, ст. ст. 180-183,191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та дружину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 26.09.2024 та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) аліменти на її утримання як дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/9 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 26.09.2024 та до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 2 286,74 (дві тисячі двісті вісімдесят шість) грн 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) судові витрати в сумі 70 (сімдесят) грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя К. А. Цирфа