Провадження № 2/522/2395/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Глущенко Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, обслуговування та заміну комерційного вузла обліку води, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» (надалі ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» ) звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, обслуговування та заміну комерційного вузла обліку води.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач є споживачем послуг з водопостачання та водовідведення, які надаються позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відкритим на його ім`я особовим рахунком за № НОМЕР_1 та договором про надання послуг водопостачання та водовідведення № 02565/1 від 19.09.2018, укладеним за заявою ОСОБА_1 з ТОВ «Інфокс».

Розрахунок заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, обслуговування та заміну вузла комерційного обліку води за період з 01.04.2020 по 01.05.2023 здійснювався позивачем на підставі актів контрольного зняття показників вузла обліку води № 16884 від 19.09.2018, № 13131 від 02.07.2019, № 8434 від 17.04.2020, № 3685/10 від 26.10.2020, № 9404 від 2.04.2021, № 4952 від 28.03.2022, № 8469 від 17.04.2023, а також за середньодобовим споживанням та за тарифами, затвердженими Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг від 04.02.2020 № 283, від 16.12.2020 № 2499, від 22.12.2021 № 2841.

Указує, що відповідач не у повному обсязі сплачував надані йому послуги водопостачання та водовідведення, плату за обслуговування та заміну комерційного вузла обліку води, у зв`язку з чим за період з 01.04.2020 по 01.05.2023 у нього утворилася заборгованість у розмірі 138 576,06 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

У відзиві ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував, зазначив, що багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_2 знаходився на балансі та обслуговуванні Обласного комунального підприємства «Видавництво «Чорномор`я». У червні 2016 року останнє повідомило мешканців будинку про те, що відповідно до рішення Одеської обласної ради №120-VII від 26.05.2016 цей будинок передано до комунальної власності територіальної громади міста Одеси, власники отримали довідки про стан розрахунків за водопостачання та водовідведення. Однак, це рішення виконано не було та не було завершено прийняття будинку до комунальної власності. Таким чином, з 2016 року будинок залишився без належного обслуговування щодо постачання житлово-комунальних послуг, а мешканці будинку не мали можливості належним чином виконувати свої обов`язки з оплати вартості послуг, у тому числі і послуг з водопостачання та водовідведення, оскільки у будинку досі немає управителя.

Указує, що за відсутності вини мешканців будинку утворилася заборгованість за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення, 18.09.2018 представниками позивача, без будь-якого попередження, зловживаючи монопольним становищем, будинок відключено від водопостачання з метою здійснення тиску на мешканців будинку.

Зазначає, що він є лише представником співвласників багатоквартирного будинку, а не споживачем у розумінні чинного законодавства, оскільки з метою подолання раптової ситуації з відключення житлового будинку від водопостачання, співвласниками указаного будинку 19.09.2018 було проведено збори та уповноважено його провести перемовини з позивачем та укласти тимчасовий договір від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку, що підтверджується протоколом зборів ініціативної групи співвласників багатоквартирного будинку, який позивач навмисно не подав до суду. Також позивач не повідомив суд про наявність ще одного істотного доказу акта № 16885 від 19.09.2018, в якому вказано, що будинок АДРЕСА_2 є багатоквартирним, має два поверхи, два під`їзди та 14 квартир. Ці докази, на думку відповідача, повністю змінюють правову кваліфікацію правовідносин між сторонами. Відповідач листом повідомляв позивача про те, що він не є особою, яка має відповідати за борги усіх співвласників багатоквартирного будинку, а є лише особою, яка була уповноважена підписати з позивачем від імені співвласників багатоквартирного будинку тимчасовий договір від 19.09.2018 № 02565/1 строком до 31.12.2018. Строк дії указаного договору, укладеного ним в інтересах співвласників багатоквартирного будинку 31.12.2018 сплинув, повноважень на укладення будь-яких інших договорів від співвласників він не отримував, як і не отримував повноважень на продовження раніше укладеного договору.

Відповідач зазначає, що він не є, у розумінні чинного законодавства, індивідуальним споживачем, оскільки споживання послуг з водопостачання та водовідведення здійснюється не особисто ним для власних потреб, а споживачами є власники 14 квартир багатоквартирного будинку. Також він не є і колективним споживачем, оскільки колективним споживачем може бути лише юридична особа.

Відтак, відповідач вважає, що вимоги позивача про покладення на нього обов`язків споживача у правовідносинах зі споживання послуг з водопостачання та водовідведення щодо багатоквартирного житлового будинку є безпідставним та таким, що суперечать закону. Також відповідач вважає безпідставним й вимогу позивача про стягнення з нього плати за заміну комерційного вузла обліку води. Зазначає, що як на доказ заміни комерційного вузла обліку води позивач посилається на копію наряду - замовлення № 714639 від 27.06.2023 та акта № 13131 від 02.07.2019, відповідно до якого позивач начебто встановив новий водомір ЛК-20 № 0010350. Проте, зі змісту акта № 16884 від 19.09.2018 слідує, що водомір марки ЛК-20 заводський № 0010350 вже був встановлений на об`єкті станом на 19.09.2018. Вважає, що якби відбулася заміна лічильника, то новий лічильник мав би інший заводський номер, ніж той, що вже був встановлений на об`єкті станом на 19.09.2018. Позивач указує, що його особисто ніхто не уповноважував бути представником співвласників багатоквартирного будинку у правовідносинах щодо зміни лічильника та він не брав на себе жодних особистих зобов`язань з відшкодування вартості заміни лічильника. Крім того, йому ніхто не пропонував підписати акт № 13131 від 02.07.2019, а тому він не міг від його підписання відмовитись.

Вважає, що докази, подані позивачем на підтвердження своїх вимог, а саме акт № 8434 від 17.04.2020, акт № 3685/10 від 26.10.2020 та акт № 8469 від 17.04.2023, є підробленими, оскільки він їх не підписував та не отримував повноважень на їх підписання, підписи в усіх трьох актах, що зроблені від його імені, є різними. Указує, що ці акти є недопустимими доказами. Також зауважує, що подані позивачем акти № 9404 від 20.04.2021 та №и 4952 від 28.03.2022 не містять відомостей про їхнє підписання представником абонента. Відповідач категорично заперечує факт складання указаних актів за його участі та просить застосувати наслідки, визначені ч. 4 ст. 81 ЦПК України.

Також відповідач вважає, що позивачем надано сфальсифіковані розрахунки заборгованості, оскільки розрахунок не містить інформації щодо стану розрахунків з початку дії договору, що позбавляє можливості оцінити правильність наведених розрахунків. З розрахунку позивача слідує, що у квітні 2020 року останній вказує споживання води майже у 10 разів більше, аніж споживання у інших місяцях, що наведено у тому ж розрахунку, а тому є незрозумілим, у зв`язку з чим відбулося таке збільшення споживання води. Також указує, що позивач не надає доказів оплати за 2020 рік. Відповідачем, на виконання доручень певних мешканців багатоквартирного будинку, здійснювалося перерахування коштів на рахунок позивача за спожиту довірителями воду та послуги водовідведення, проте позивачем не всі кошти були враховані у розрахунку. Так, у 2020 році було перераховано 19 700 грн, які позивач не врахував. Також, позивач не надав доказів вчинення дій щодо обслуговування комерційного вузла обліку та узгодження вартості таких послуг.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що для підтвердження укладання договору з позивачем було достатньо його заяви від 19.09.2018 про укладення з ним договору на послуги водопостачання та водовідведення по об`єкту: АДРЕСА_1 , самого укладеного договору про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення № 02565/1 від 19.09.2018 та додатків № 1, 2, 3 до нього, які підписані відповідачем. За вказаним договором на відповідача оформлено особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідно розділу 12 договору «адреси та реквізити сторін» адреса споживача зазначена: АДРЕСА_3 . Згідно з додатком № 1 до договору місцем надання послуг є точка розподілу, визначена сторонами в акті визначення точки розподілу та розмежування балансової приналежності водопровідних та каналізаційних мереж за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до додатку № 2 до договору об`єкт водоспоживання відповідача (житловий будинок) знаходиться за адресою: 2 й Лермонтовський пров. 7. Згідно з додатком № 3 на об`єкті був встановлений засіб обліку води ЛК-20 № 0010350. Таким чином, з перелічених документів слідує, що будинок є багатоквартирним. До того ж, у вказаній заяві про укладання договору відсутнє посилання відповідача на будь-які додатки до неї, тому вважає твердження відповідача про неповідомлення позивачем суду про наявність протоколу зборів ініціативної групи співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 від 19.09.2018, акта № 16885 від 19.09.2018 та ненадання їх копій, безпідставними.

Щодо зазначення відповідачем про повідомлення позивача листом від 22.05.2023 указує, що позивач цей лист не отримував, що підтверджується відповідними доказами.

Зазначає, що відповідно до наданої відповідачем копії протоколу зборів від 19.09.2018, він є власником квартири АДРЕСА_4 .

Відповідно до п. 8.1 Договору від 19.09.2019 він діє з 19.09.2018 по 31.12.2019, але в частині розрахунків за отримані послуги за водопостачання та водовідведення цей Договір діє до повного погашення заборгованості за ним. На момент підписання Договору відповідачем, здійснених ним часткових оплат послуг протягом 19.09.2018 05.05.2023 відповідач не заперечував щодо форми та суті укладеного з ним договору та не надавав протоколу розбіжностей до нього. Позивач рекомендованим листом від 12.06.2023 направив відповідачу додаткову угоду від 09.06.2023 до договору № 02565/1 від 19.09.2018 у 2 екземплярах. Цією додатковою угодою п. 4.1 Договору доповнено абзацом щодо встановлення плати за обслуговування та заміну вузла комерційного обліку води у розмірі 145,37 грн з ПДВ на місяць з 01.01.2022, а також, п. 8.1 договору викладено в наступній редакції: «Цей договір набуває чинності з 19.09.2018 та діє до 31.12.2023, але в будь-якому випадку в частині розрахунків за отриманні послуги з водопостачання та водовідведення цей договір діє до повного погашення заборгованості за ним. Цей договір автоматично пролонгується на рік, у випадку коли сторони цього договору за місяць до припинення терміну його дії, не виявлять бажання розірвати цей договір, на підставі письмового повідомлення іншої сторони цього договору». Цей лист з додатковою угодою у 2 екземплярах був вручений 14.07.2013 особисто відповідачу, проте, протягом 30 днів відповідач не повідомляв позивача про свою відмову від внесення змін та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до них, а вчиняв дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від позивача. Оператором зовнішніх інженерних мереж є ТОВ «Інфокс», кожного разу при знятті показників приладу обліку води відповідача представниками ТОВ «Інфокс» перевіряється наявність та цілісність на ньому пломб, стан його роботи, період наступної повірки, тощо. Однак, відповідач помилково вказує, що як доказ факту заміни позивачем надано копію наряду-замовлення № 714639 від 27.06.2023 разом з актом № 13131 від 02.07.2019, оскільки позивачем надано копію наряду-замовлення № 714639 від 27.06.2019 та копію акта № 13131 від 02.07.2019. З нього слідує, що воно виконано на виконання обстеження водоміру, контрольне знімання показників. Відповідач та інші співвласники цього будинку продовжують отримувати послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що підтверджується двосторонніми актами контрольного знімання показників приладу обліку води з фотофіксацією, платіжними інструкціями відповідача про часткову сплату послуг за період з 01.04.2020 по 01.05.2023. До того ж, відповідач надав свій розрахунок сум оплат за період з 19.09.2018 по 05.05.2023 та квитанції цих оплат, починаючи з моменту укладення договору. В усіх квитанціях платником указаний ОСОБА_1 . Усі перелічені відповідачем оплати згідно поданих ним квитанцій, враховані позивачем в розрахунку. В розрахунку суми боргу відповідача за період з 01.04.2020 по 01.05.2023, складеному позивачем, відображені оплати відповідача, які стосуються саме цього періоду, а не з моменту укладання договору. Оскільки, починаючи з квітня 2020 року у відповідача виник борг у зв`язку з тим, що 2020 році перша оплата була здійснена відповідачем 27.01.2020, а наступна 05.06.2020 лише на суму 4 000 грн. Відповідачем у 2020 році здійснено лише 5 оплат не в повному обсязі за щомісячно отримані послуги, за 2021 рік всього сім неповних оплат, за 2022 рік три неповні оплати, а за 2023 рік 2 неповні оплати. Указує, що відповідно до п 4.7 договору за наявності заборгованості по оплаті, перераховані відповідачем платежі зараховуються в наступному порядку: в першу чергу в рахунок погашення пені, далі заборгованості по оплаті, потім поточні платежі. При цьому нарахування відповідачу пені позивачем не здійснювалося. У зв`язку з цим, неповні оплати за отримані послуги, які були здійснені відповідачем у 2020 році, починаючи з 05.06.2020, були зараховані на погашення заборгованості по сплаті послуг за попередній період, тому вважає твердження відповідача про умисне неврахування оплат за 2020 рік безпідставним.

Щодо споживання води у квітні 2020 року указує, що нарахування послуг водопостачання та водовідведення за квітень 2020 року у розмірі 1215 куб.м. здійснено за поточними показниками приладу обліку води відповідача 10158 куб.м. та попередніми показаннями 8 860 куб. м. згідно актів контрольного знімання № 8434 від 17.04.2020, № 13131 від 02.07.2019 з фотофіксацією та коригуванням об`єму на 83 куб. м. У зв`язку з тим, що відповідач не надав показання приладу обліку води за наступні місяці, визначення об`ємів споживання за ці місяці здійснено у відповідності до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» за середньодобовим споживанням відповідачем за попередні 12 місяців та їх перерахунком у жовтні 2020 році на « 576 кум. м.», квітні 2021 на « 686 куб. м.», березні 2022 року на « 1440 куб. м.», квітні 2023 року на 1461 куб.м.

Щодо наданих актів контрольних зйомок показань водоміру ЛК-20 № 0010350, а саме: № 8434 від 17.04.2020, № 3685/10 від 26.10.2020, № 8469 від 17.04.2023 указує, що оскільки договір з додатками № № 1,2,3 укладений з ОСОБА_1 , на нього оформлений особовий рахунок № НОМЕР_2 , то, відповідно у верхній частині цих актів вказано прізвище споживача ОСОБА_1 . Згідно з наявними копіями актів, які надані позивачем і відповідачем та містяться в матеріалах справи, водомір ЛК-20 № 0010350 розташований у підвалі. Так, при складанні цих актів представникам ТОВ «Інфокс» надавався доступ до водоміру як самим відповідачем (акти № 16884, 16885 від 19.09.2018), так і іншими співвласниками цього будинку для зняття показників. Оскільки позивач не належить до системи правоохоронних органів, тому у представників позивача немає повноважень вимагати від особи, яка надала та підписала акт, повідомлення про анкетні дані, якщо вказувати їх вона не бажає. Актами № 9404 від 20.04.2021, № 4952 від 28.03.2022 теж були зафіксовані показання водоміру. Як слідує з копії акта № 9404 один його екземпляр був переданий відповідачу для вручення. З копії акта № 4952 від 28.03.22 слідує, що особа, яка надала доступ до підвалу для зняття показників водоміру не виявила бажання його підписати. У зазначених актах та фотофіксації до них вказаний та сфотографований саме водомір, який розташований у підвалі житлового будинку АДРЕСА_2 , що також підтверджується наданою відповідачем копією акта № 16885 від 19.09.2018. Відповідач з 19.09.2018 по 05.05.2023 сплачував за отримані послуги, хоч і частково, але із посиланням у квитанціях в призначенні платежу згідно отриманих рахунків про сплату, нарахованих об`ємів водоспоживання, на підставі показників, зафіксованих у вищеперелічених актах.

У запереченнях, поданих в порядку ст. 178 ЦПК України, відповідач зазначив, що у своєму відзиві він детально обґрунтував помилковість підстав позову, а викладені доводи позивача у відповіді на відзив вважає такими, що жодним чином не спростовують відсутності підстав для задоволення позову, про які він вказував у відзиві. Додатково зазначив, що позивач повністю визнав той факт, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , є багатоквартирним житловим будинком, а відповідач є тільки індивідуальним споживачем та може відповідати тільки за споживання послуг за квартирою АДРЕСА_5 за вказаною адресою. Між тим, як слідує з усієї сукупності доказів, предметом позову є заборгованість власників 14 квартир багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, у будинку ще є котельня, яка обслуговується КП «Одеські теплові мережі», яке також є окремим споживачем води. Указує, що доказів наявності боргу за квартирою АДРЕСА_6 позивачем не надано, а відповідач не може нести відповідальність за борги інших індивідуальних споживачів багатоквартирного будинку. Позивачем не спростовано належними та допустимими доказами те, що відповідач, укладаючи договір від 19.09.2018, діяв лише як представник співвласників багатоквартирного будинку.

Також указує, що позивач не довів, що договір від 19.09.2018 був продовженим після 31.12.2018, а посилання позивача на те, що після того як договір припинив свою дію 31.12.2018 він відновив її на підставі додаткової угоди від 09.06.2023, є хибним та таким, що не відповідає ані нормам чинного законодавства, ані наданими позивачем доказами. Він не є стороною договору, а тому направлення йому пропозиції продовжити договір вважає безпідставним та таким, що не породжує жодних прав та обов`язків. Крім того, звертає увагу, що зміненим може бути лише чинний договір, однак договір припинив свою дію ще 31.12.2018. Також позивачем не надано доказів направлення додаткової угоди відповідачу, а копія чеку про направлення поштової кореспонденції не дозволяє встановити, які саме документи були направлені. Також відсутні й докази вручення кореспонденції саме відповідачу.

Сторони у судове засідання 18.04.2024 не з`явилися, були повідомлені про розгляд справи належним чином.

Представник позивача ОСОБА_3 подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач ОСОБА_1 подав клопотанням про проведення судового засідання без його участі у зв`язку з неможливістю з`явитися в судове засідання, в тому числі в режимі відеоконференції, через перебування його у відрядженні.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 зазначено, що у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 20 травня 2024 року.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

19.09.2018 між ТОВ «Інфокс» та фізичною особою ОСОБА_1 укладено договір № 02565/1 про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення (для юридичних осіб).

Згідно з п. 1.1 договору водоканал зобов`язується надавати споживачу відповідної якості послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення, а споживач зобов`язується оплачувати послуги в порядку і умовах визначених договором та діючим законодавством.

Пунктом 1.2 договору визначено, що місцем надання послуг водоканалом споживачу є точка розподілу, визначена сторонами в акті визначення точки розподілу та розмежування балансової приналежності водопровідних та каналізаційних мереж (додаток № 1 до договору).

Відповідно до п. 1.3 договору зазначені в пункті 1.1 цього договору послуги надаються водоканалом споживачеві на підставі умов цього договору, відповідно до дислокації об`єктів споживача (додаток №2) та переліку послуг, що фактично отримуються споживачем.

Згідно з актом визначення точки розподілу надання послуг та розмежування балансової приналежності водопровідних та каналізаційних мереж (додаток № 1 до договору від 19.09.2018 № 02565/1), точку розподілу визначено по об`єкту, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з додатком № 2 до Договору від 19.09.2018 № 02565/1 дислокацією об`єктів визначено житловий будинок за адресою: 2-й Лермонтовський провулок, 7. Об`єм води 340,7 м.куб/міс, водовідведення 340, 7 м.куб/міс.

З додатку № 3 до Договору від 19.09.2018 № 02565/1 перелік приладів та засобів обліку слідує, що за адресою: 2-й Лермонтовський провулок, 7 встановлений засіб обліку води ЛК-20 № 0010350.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що кількість холодної води, що передається водоканалом на об`єкти споживача, визначається за показаннями засобів обліку, встановлених на мережі споживача, опломбованих і прийнятих в експлуатацію водоканалом.

Згідно з п. 3.3 договору показники засобів обліку передаються для розрахунків до водоканалу у формі звіту щомісячно з 19 числа до передостаннього робочого поточного місяця (можлива передача звіту за допомогою факсу, послуги особового кабінету на сайті www.infoxvod.com.ua через мережу Інтернет).

Відповідно до п. 2.3.2 Договору споживач зобов`язаний здійснювати оплату наданих водоканалом послуг та інших витрат, передбачених умовами цього договору вчасно та в повному обсязі, у строки та у порядку згідно цього договору.

Згідно з п. 4.3 Договору споживач сплачує суму цього договору, за надані йому водоканалом послуги в розмірі, встановленому згідно із показаннями лічильників або згідно із рахунком, встановленим водоканалом. Оплата проводиться щомісячно до 30-го числа поточного місяця. Оплата спожитих послуг здійснюється споживачем на поточний рахунок водоканалу.

Пунктом 3.10 договору передбачено, що кількість стічних вод, що надходить до каналізаційних мереж, визначається за обсягом води, використаної споживачем з водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно показників водолічильників або згідно показників засобів обліку стічних вод (якщо такі встановлені), опломбованих і зареєстрованих водоканалом.

За наявності заборгованості по оплаті, перераховані споживачем платежі, зараховуються в наступному порядку в першу чергу, в рахунок погашення пені, далі заборгованості по оплаті потім поточні платежі (п. 4.7 Договору).

Відповідно до п. 8.1 договору цей договір набуває чинності з дати прийняття в експлуатацію засобу обліку води та підписання обома сторонами відповідного акту технічного обстеження водомірного вузлу та діє на протязі з 19.09.2018 до 31.12.2018, але в будь-якому випадку, в частині розрахунків за отримані послуги з водопостачання та водовідведення цей договір діє до повного погашення заборгованості за ним.

Відповідно до досудового попередження від 12.02.2023, адресованого керівнику фізичній особі ОСОБА_1 , позивачем повідомлено, що заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення (послуги водопостачання, послуги водовідведення, обслуговування та заміна комерційного вузла обліку) станом на 12.05.2023 становить 138 576,06 грн, яку необхідно сплатити протягом 5-ти днів з моменту отримання цього досудового попередження.

Відповідно до розрахунку заборгованості за особовим рахунком НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , заборгованість за період з 01.04.2020 по 01.05.2023 за послуги водопостачання та водовідведення, обслуговування та заміну вузлів обліку становить 138 576, 06 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позову, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі Закон).

За змістом пп. 5 п. 1 ч. 1 ст. 1 цього Закону житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 5 Закону визначено перелік житлово-комунальних послуг. Так, до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону споживач житлово-комунальних - індивідуальний або колективний споживач.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

Колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону).

Отже, споживачем у розумінні чинного законодавства є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги або юридична особа що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, має навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 280/1356/16-ц (провадження № 61-18231св18) у випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин належними і допустимими доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

Так, з матеріалів справи слідує, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 обліковувався на балансі ООКП «Видавництво «Чорномор`я».

Рішенням Одеської обласної ради від 26.052016 № 120-VII «Про передачу нерухомих об`єктів пам`яток архітектури, що розташовані на території міста Одеси зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області до комунальної власності територіальної громади міста Одеси» житловий будинок (житлова будівля) 1930 року за адресою: АДРЕСА_1 , переданий до комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

Указаний будинок є багатоквартирним, що не заперечується позивачем.

Відповідач зазначає, що він є споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_7 .

Як слідує з позовної заяви, позивач, звертаючись до суду з указаним позовом, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, плату за обслуговування та заміну комерційного вузла обліку води за період з 01.04.2020 по 01.05.2023 у розмірі 138 576, 06 грн.

Як на підставу для нарахування такої заборгованості позивач посилається, зокрема, на договір про надання послуг водопостачання та водовідведення № 02565/1 від 19.09.2018, укладений за заявою ОСОБА_1 з ТОВ «Інфокс», на підставі якого на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також на акти контрольного знімання показвників.

Як слідує із договору № 02565/1 від 19.09.2018, укладеного між сторонами, його предметом є надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, за точкою розподілу, якою відповідно до акта (додатку № 1 до договору) є багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, як слідує з розрахунку заборгованості, позивачем нараховано відповідачу заборгованість, яка виникла не щодо оплати послуг за певною квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а щодо всього багатоквартирного будинку за вказаною адресою.

Про нарахування відповідачу заборгованості, що виникла щодо всього багатоквартирного будинку свідчить сукупність доказів, наявних в матеріалах справи, указане фактично не заперечувалося позивачем у відповіді на відзив, який як на підставу для нарахування такої заборгованості, посилається, зокрема, на укладення з відповідачем договору про надання послуг від 19.09.2018.

Отже, фактично позивачем пред`явлено до відповідача вимоги про сплату заборгованості, що виникла щодо всього багатоквартирного будинку, за боргами співвласників багатоквартирного будинку, а також щодо обслуговування та заміни лічильника, що суперечить положенням чинного законодавства та принципам юридичної відповідальності.

При цьому посилання позивача на укладення з відповідачем договору про надання послуг щодо багатоквартирного будинку та відкриття на його ім`я особового рахунку, не може бути підставою для пред`явлення вимог та покладення на нього відповідальності за сплату заборгованості, що виникла у споживачів співвласників багатоквартирного будинку. Ці вимоги є такими, що суперечать положенням чинного законодавства. Також не свідчить про наявність підстав для пред`явлення вимог до відповідача про сплату всієї заборгованості й посилання позивача, що відповідач протягом 2018-2023 років вносив плату за послуги та не заперечував проти форми та суті укладеного договору, не надав протоколу розбіжностей до нього.

Разом з тим, позивачем не доведено, що в даному випадку ОСОБА_1 є споживачем житлово-комунальних послуг у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки житловий будинок, щодо якого укладено договір, є багатоквартирним, та споживачами житлово-комунальних послуг є власники (співвласники) нерухомого майна, або за згодою власників інші особи, які користуються об`єктом нерухомого майна і отримують житлово-комунальні послуги для власних потреб. Позивачем не доведено, що відповідач є особою, яка має відповідати за пред`явленими вимогами, які стосуються усього багатоквартирного будинку.

Позивач у даному випадку звернувся до суду з вимогами до відповідача не як до власника/споживача послуг за певною квартирою в багатоквартирному будинку щодо якої виникла заборгованість, а з вимогою про оплату заборгованості, яка нарахована за житловий будинок, що суперечить положенням чинного законодавства.

Встановлення цих обставин є достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору, слід залишити за ним.

Керуючись ст. ст. 5, 13, 76-82, 258, 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, обслуговування та заміну комерційного вузла обліку води відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», , адреса: м. Одеса, вул. Басейна буд. 5;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_7 .

Повне судове рішення складено 20.05.2024.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА