ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.,

суддів: Космачевської Т.В., Максюти Ж.І.,

розглянувши без повідомлення учасників справи в м. Дніпро апеляційну скаргуОбласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2024 року у цивільній справі за заявою Обласного Комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за теплову енергію, абонентське обслуговування та судового збору (суддя першої інстанції Татарчук Л.О.),

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненрго» звернулось до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про видачу судового наказу в якій просило видати судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за теплову енергію в сумі 22642,98 грн.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2024 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою Обласного Комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за теплову енергію, абонентське обслуговування та судового збору.

Із вказаною ухвалою суду не погодилась представник ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та подав апеляційну скаргу, в якій наголошує на тому, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а також звертає увагу на те, що судом належним чином не досліджено доказі у справі,а саме документи, які підтверджують права власності боржниці та умовно з`ясовано її місце реєстрації.

ОСОБА_2 просила ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду щодо відмови у видачі судового наказу.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки, в даній справі оскаржується ухвала про відмову у видачі судового наказу, то справа підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2024 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» відмовлено у видачі судового наказу.

В оскаржуваній ухвалі суд посилався на те, що у Єдиному державному демографічному реєстрі місце реєстрації ОСОБА_1 не встановлено.

Колегія суддів часткового погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.

Згідно із частиною 9 статті 165 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Однак, апеляційний суд зауважує, що вказана норма застосовується у взаємозв`язку з частинами 4, 5, 6, 7, 8 статті 165 ЦПК України, в яких зазначено таке.

Суддя з метою визначення підсудності не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (частина 4 статті 165 ЦПК України).

Як передбачено частиною 5 статті 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Відповідно до частини 6 статті 165 ЦПК України інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.

Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (частина 7 статті 165 ЦПК України).

Згідно із частиною 8 статті 165 ЦПК України якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу (частина 9 статті 165 ЦПК України).

Отже, встановлення зареєстрованого місця проживання (перебування) фізичної особи боржника має значення для визначення підсудності справи.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернулось до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська на підставі рішенням Вищої ради правосуддя від 29.08.2024 року, яким змінено територіальну підсудність судових справ Димитровського міського суду Донецької області шляхом їх передачі до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська з 02.09.2024 року.

У заяві адреса ОСОБА_1 , була вказана, АДРЕСА_1 .

Також до вказаної заяви було надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якого боржник є власницею вищевказаної квартири.

Крім того, до заяви було долучено відомості щодо споживачів з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , згідно яких, особливий рахунок оформлено на ОСОБА_1 , дата реєстрації за адресою 01.05.2019 року.

Разом з тим, на виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України судом першої інстанції не було здійснено запит до органу реєстрації місця проживання боржника з метою встановлення зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , та не було зроблено запит до Міністерства соціальної політики України щодо місця реєстрації боржника у тому числі як внутрішньо переміщеної особи, а тому колегія суддів вважає, що висновок суду про відмову у видачі судового наказу є передчасним.

Також, колегія суддів виходить з того, що наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Отже, зважаючи на визначений процесуальним законом порядок розгляду та звернення до виконання судового наказу, обов`язковою умовою для його видачі є встановлення зареєстрованого місця проживання фізичної особи - боржника.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про видачу судового наказу порушив вищезазначені норми процесуального права та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, що є підставою для скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з направленням матеріалів позову до суду першої інстанції для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись статтями 367- 369, 379, 381-384 ЦПК України,апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2024 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: О.В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Ж.І. Максюта