Справа № 184/2213/23
Номер провадження 2-о/184/22/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаша В.І.,

за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Покровська міська рада Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 95 років померла його рідна баба з боку матері ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на 14 частину квартири АДРЕСА_1 . Зазначена 14 частина квартири належала їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.06.2006 року. Батько заявника доводиться померлій бабці зятем. 16 травня 1989 року вони разом, а також мати заявника, були зареєстровані в зазначеній квартирі. Але батьки заявника розлучилися, і його мати змінила своє постійне місце проживання та реєстрації. Вона виїхала з України на роботу та на проживання до російської федерації. В квартирі залишилися бути зареєстрованими та проживати тільки баба заявника ОСОБА_2 разом зі своїм зятем, батьком заявника ОСОБА_3 . В 2006 році вони на двох приватизували зазначену квартиру та отримали свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 19.06.2006 року. До дня смерті баби ОСОБА_2 вони вдвох залишалися постійно проживати однією сім`єю в зазначеної квартирі та бути зареєстрованими в ній. Інша сім`я у батька заявника не склалася і тому він, як і раніше, залишався проживати разом зі своєю тещею. Протягом всього сумісного проживання у них склалися нормальні сімейні стосунки навіть після того, як мати заявника залишила батька та свою мати проживати разом з ним. Вони вели спільне господарство, разом харчувалися, разом несли витрати по оплаті за комунальні послуги, разом несли витрати на придбання необхідних предметів побуду та на лікування кожного з них. Баба ОСОБА_2 померла у віці 95 років. В останні роки свого життя вона за віком та станом свого здоров`я потребувала постійного стороннього догляду, вона навіть вже не виходила з дому. Такий догляд, як за своєю рідною матір`ю, за нею здійснював батько заявника ОСОБА_3 . Заповіту на випадок своєї смерті вона не залишила. Після її смерті протягом встановленого законом строку ніхто, у тому числі і мати заявника, не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після її смерті. І ніхто не претендував на цю спадщину. Батько заявника ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 1264 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається спадкоємцем четвертої черги за законом та таким, що прийняв спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_4 , як спадкоємець який постійно проживав не менш як 5 років разом зі спадкодавцем на час її смерті. Наведене стало підставою для звернення до суду із даною заявою.

Заявник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи Покровської міської ради Дніпропетровської області до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 95 років померла ОСОБА_2 .

Заповіту на випадок смерті вона не залишила.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на 14 частину квартири АДРЕСА_1 . Зазначена 14 частина квартири належала їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.06.2006 року, яке було видано виконкомом Покровської міської ради Дніпропетровської області на її ім`я та на ім`я ОСОБА_3 , в рівних частках.

ОСОБА_3 доводиться ОСОБА_2 зятем.

В 2006 році ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на двох приватизували квартиру АДРЕСА_1 та отримали свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 19.06.2006 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 ..

ОСОБА_1 протягом встановленого законом строку звернувся з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Нікопольського нотаріального округу Бойко Л.П., яка завела спадкову справу № 328/2023.

Після закінчення строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Бойко Л.П. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилася після смерті батька.

Але приватний нотаріус Бойко Л.П. постановою від 09.11.2023 року відмовила в видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що не звертаючи увагу на те, що постійне місце реєстрації ОСОБА_3 більше 5 років було зареєстровано за однією адресою разом з ОСОБА_2 , фактичне місце проживання особи не завжди співпадає з місцем реєстрації її проживання.

Відповідно до ч.7 ст.19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У порядку окремого провадження розглядаються також інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно до ч.2 ст.315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вказує заявник, після розлучення, інша сім`я у його батька не склалася, і тому він, як і раніше, залишався проживати разом зі своєю тещею. Протягом всього сумісного проживання у них склалися нормальні сімейні стосунки навіть після того, як мати залишила батька та свою мати проживати разом з ним. Вони вели спільне господарство, разом харчувалися, разом несли витрати по оплаті за комунальні послуги, разом несли витрати на придбання необхідних предметів побуду та на лікування кожного з них. Баба ОСОБА_2 померла у віці 95 років. В останні роки свого життя вона за віком та станом свого здоров`я потребувала постійного стороннього догляду, вона навіть вже не виходила з дому. Такий догляд , як за своєю рідною матір`ю, за нею здійснював ОСОБА_3 .

Крім того, наведене підтверджується копіями свідоцтв про смерть ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , копією свідоцтва про право на нерухоме майно, копією витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі, постановою приватного нотаріуса Бойко Л.П. від 09.11.2023 року, в який зазначається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були зареєстровані на постійне проживання за однією адресою з 16 травня 1989 року і по 20.06.2013 року, коли ОСОБА_2 була знята з реєстрації в квартирі в зв`язку з її смертю.

На підставі викладеного, у суду не виникає сумнівів відносно того, що ОСОБА_3 постійно проживав однією сім`єю разом із ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 не менш як п`ять років на час відкриття спадщини, що відкрилася після її смерті, а отже заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 263-265, 279, 317 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Покровська міська рада Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю батька заявника ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з рідною бабою заявника ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менш як 5 років на час відкриття спадщини, що відкрилася після її смерті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текс рішення складено 27.02.2024 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш