Справа № 362/6634/23
Провадження № 2/362/567/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ковбеля М.М.,

з участю секретаря - Сілецької М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Васильківської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Васильківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить суд визначити їй додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (спадкодавець) померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27.04.2022 року, серії НОМЕР_1 , після смерті якої відкрилась спадщина. За життя спадкодавець склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, все, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом буде мати право, заповіла ОСОБА_3 (спадкоємець). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 20.10.2005, ОСОБА_2 на праві приватної власності на момент смерті належав садовий будинок, загальною площею 45,0 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначає позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, в свою чергу, спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 (позивач), до якої згідно з ст. 1276 ЦК України переходить право померлого чоловіка прийняти спадщину, яку останній не встиг прийняти (спадкова трансмісія).

Постановою нотаріуса від 27.09.2023 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 після смерті чоловіка позивача (в порядку спадкової трансмісії) за пропуском шестимісячного строку прийняття спадщини.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, просив відмовити в задоволенні позову, оскільки Васильківська міська рада є неналежним відповідачем.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27.04.2022 року, серії НОМЕР_1 , після смерті якої відкрилась спадщина.

За життя спадкодавець склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, все, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом буде мати право, заповіла ОСОБА_3 (спадкоємець).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 від 20.10.2005, ОСОБА_2 на праві приватної власності на момент смерті належав садовий будинок, загальною площею 45,0 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначає позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.12.2022 року, серії НОМЕР_3 . В свою чергу, спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 (позивач), до якої згідно з ст. 1276 ЦК України переходить право померлого чоловіка прийняти спадщину, яку останній не встиг прийняти (спадкова трансмісія).

27 вересня 2023 року позивач звернулась до державного нотаріуса Десятої київської державної нотаріальної контори Ткач Т. В. з заявою про прийняття спадщини.

Постановою нотаріуса від 27.09.2023 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 після смерті чоловіка позивача (в порядку спадкової трансмісії) за пропуском шестимісячного строку прийняття спадщини. .

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Частиною 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем є особа, яка через суд пред`являє матеріально - правову вимогу до відповідача (порушника права позивача).

Відповідачем, відповідно, є особа, яка має відповідати за позовом, тобто особою, яка порушила право позивача, про захист якого позивач просить суд, та до якої власне звернуто матеріально - правову вимогу позивача.

Предметом позову, який на даний час перебуває в провадженні суду, є визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а саме садового будинку, загальною площею 45,0 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке територіально відноситься до Глевахівської селищної ради Фастівського району Київської області, натомість позовна заява пред`явлена до Васильківської міської територіальної громади.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того,що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно вимоги ППВС України від 30.05.2008 року №7, Інформаційного листа ВСС України від 16.05.2013року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», привідсутності іншихспадкоємців зазаповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Тобто належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

ВС підкреслив, що у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження № 61-6327св20) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Також ВС зазначив, що у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування».

Як встановлено ч.ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Позаяк, позивачами та їх представником відповідного клопотання заявлено не було.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 17.04.2018 (справа № 523/9076/16-ц, провадження 14-61цс18 від 17.04.2018 року дійшла наступних висновків: «Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача».

Таким чином, визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки процесуальний закон правом визначення відповідача наділяє виключно позивача, суд позбавлений можливості з власної ініціативи здійснити заміну неналежного відповідача на належного чи залучити належного відповідача до участі у справі в якості співвідповідача.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 391, ЦК України; ст.ст. 12, 13, 51, 141, 200, 223, 259, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя М.М. Ковбель