ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.,

розглянувши відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин за скаргою Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на бездіяльність Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), боржник ОСОБА_1 , в якій подана апеляційна скарга Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі АТ «Банк Кредит Дніпро», банк) звернулося в суд зі скаргою на бездіяльність Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), боржник ОСОБА_1 .

Скарга обґрунтовувалась тим, що 19 грудня 2023 року банк отримав відповідь начальника Соборного ВДВС № 138426, якою було відмовлено у внесенні боржника ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників та відомостей щодо нього за виконавчим провадженням № 56420456, оскільки постанова про виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників від 19 травня 2023 року винесена на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2023 року, яка вступила в законну силу 12 квітня 2023 року. На виконанні у Соборному ВДВС перебувало виконавче провадження ВП № 56420456 з виконання виконавчого листа № 2-3416/2010 від 05 травня 2011 року. 24 травня 2018 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Того ж дня винесена постанова про арешт майна боржника, 03 липня 2018 року винесена постанова про арешт коштів боржника, яка направлена для належного виконання до банківських установ. В ході проведення виконавчих дій за ВП № 56420456 було встановлено, що нерухоме майно за боржником не зареєстроване, грошові кошти на розрахункових рахунках боржника відсутні та на доручення щодо опису транспортного засобу, належного боржнику, відповіді з Новокаховського міського відділу ДВС у Херсонській області не надходило. 24 липня 2020 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», копія якої разом із оригіналом виконавчого документу направлена на адресу стягувача. Однак оригінал виконавчого листа банк не отримував, про постанову від 24 липня 2020 року не повідомлявся. З Єдиного державного реєстру судових рішень стягувач дізнався про наявність ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2023 року (справа № 932/2191/23), якою суд зобов`язав Соборний ВДВС зняти арешт на все нерухоме майно номер запису про обтяження 11279541 та припинити вищезазначене обтяження, зобов`язав Соборний ВДВС та Амур-Нижньодніпровський ВДВС вилучити відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників. Ухвала набрала законної сили 12 квітня 2023 року. Звернувшись до Соборного ВДВС, стягувач АТ «Банк Кредит Дніпро» дізнався про наявність постанови Соборного ВДВС від 24 липня 2020 про повернення виконавчого документу стягувачу з тих підстав, що у боржника відсутнє майно, грошові кошти, офіційні джерела отримання доходів, на які можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом. В подальшому, 24 травня 2023 року на підставі абзацу 4 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальником Соборного ВДВС ОСОБА_2 було скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 24 липня 2020 року. Виконавчі дії з примусового виконання в межах виконавчого провадження продовжуються, однак виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1 було втрачено та він відсутній в матеріалах виконавчого провадження. За весь цей період не відбулось реалізації майна або коштів боржника, рішення суду є невиконаним, заборгованість за виконавчим документом є значною та складає 2 689 352,76 грн. Виконавчий лист у справі № 2-3416/2010, виданий 05 травня 2011 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» 2 689 352,76 грн в період з дати винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 24 липня 2020 року та станом на 08 січня 2024 року стягувачу АТ «Банк Кредит Дніпро» не надходив за юридичною адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 32 та за місцезнаходженням офісу у місті Дніпро: м. Дніпро, вул. Воскресенська, 17. Банк підтверджує, що вищезазначений виконавчий лист не надходив стягувачу, а заборгованість є непогашеною. В подальшому, 24 травня 2023 року на підставі абзацу 4 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальником Соборного ВДВС Овсюк О.А. було скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 24 липня 2020. Виконавчі дії з примусового виконання в межах виконавчого провадження продовжуються.

Ураховуючи викладене, заявник виклав вимоги про визнання неправомірною бездіяльності начальника Соборного ВДВС ОСОБА_2 щодо відмови стягувачу АТ «Банк Кредит Дніпро» у внесенні відомостей щодо боржника ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників за виконавчим провадженням ВП № 56420456, та зобов`язання посадової особи Соборного ВДВС внести відомості щодо боржника ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників за виконавчим провадженням ВП № 56420456.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року у задоволенні скарги АТ «Банк Кредит Дніпро» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Банк Кредит Дніпро», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, виклав вимогу про скасування ухвали та ухвалення нового судового рішення про задоволення скарги.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги, зробив помилковий висновок про відсутність в діях державного виконавця порушень Закону України «Про виконавче провадження».

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення та отримання документів в електронному суді, а також оголошенням на сайті Судової влади України.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту ухвали, яка оскаржена, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2010 року у цивільній справі № 2-3416/2010 солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ТОВ «Майпак», ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2 689 352,76 грн.

На виконання вказаного судового рішення Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська був виданий виконавчий лист № 2-3416/2010, який отриманий стягувачем 05 травня 2011 року.

Також встановлено, що виконавчий лист № 2-3416/2010, виданий 05 травня 2010 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованості за кредитним договором в розмірі 2 689 352,76 грн, ПАТ «Банк Кредит Дніпро» було повторно пред`явлено до виконання 16 травня 2018 року до Соборного ВДВС.

Постановою державного виконавця Соборного ВДВС від 24 травня 2018 року було відкрито виконавче провадження № 56420456 з виконання вказаного виконавчого листа, постановою державного виконавця про арешт майна боржника накладено арешт на все майно, яке належить боржнику ОСОБА_1 із забороною його відчуження.

Постановою державного виконавця Соборного ВДВС від 24 липня 2020 року повернуто виконавчий документ стягувачу з тих підстав, що у боржника відсутнє майно, грошові кошти, офіційні джерела отримання доходів, на які можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

В подальшому, 24 травня 2023 року на підставі абзацу 4 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальником Соборного ВДВС Овсюк О.А. було скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 24 липня 2020 року. Виконавчі дії з примусового виконання в межах виконавчого провадження продовжуються, однак виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1 було втрачено та він відсутній в матеріалах виконавчого провадження ВП № 56420456.

З резолютивної частини ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська (справа № 932/2191/23) від 27 березня 2023 року судом встановлено, що скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), на бездіяльність державного виконавця задоволено. Зобов`язано Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) зняти арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 , номер запису про обтяження: 11279541 від 22 вересня 2015 року та припинити вищезазначене обтяження. Зобов`язано Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) вилучити відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

З постанови державного виконавця Соборного ВДВС від 19 травня 2023 року по ВП № 56420456 вбачається, що на виконання ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (справа № 932/2191/23) від 27 березня 2023 року виключено відомості про ОСОБА_1 , внесені до Єдиного реєстру боржників при здійсненні виконавчого провадження ВП № 56420456 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3416/2010 від 05 травня 2011 року.

При цьому суд врахував, що в ухвалі суду від 27 березня 2023 року (справа № 932/2191/23) резолютивна частина жодної згадки або зазначення про виконавче провадження ВП № 56420456 не містить, отже дії державного виконавця в рамках саме цього виконавчого провадження щодо виключення відомостей про боржника ОСОБА_1 є передчасними.

24 травня 2023 року на підставі абзацу 4 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальником Соборного ВДВС Овсюк О.А. було скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 24 липня 2020 року. Виконавчі дії з примусового виконання в межах виконавчого провадження продовжуються, однак виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1 було втрачено та він відсутній в матеріалах виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з відсутності у діях начальника Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Овсюк О.А. ознак протиправної поведінки, а саме неправомірної бездіяльності.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

За статтею 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно з частиною першою статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Так, у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом

Частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що оригінал (дублікат) виконавчого листа № 2-3416/2010 від 05 травня 2011 року у виконавчому провадженні ВП № 56420456 відсутній, постанова про відновлення виконавчого провадження ВП № 56420456 не виносилася, що унеможливлює вчинення будь-яких виконавчих дій з боку державного виконавця, в тому числі внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників.

Посилання скаржника на пункт 7 розділу XI Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, що у разі відновлення виконавчого провадження відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників є безпідставним, оскільки при відновленні виконавчого провадження відомості щодо боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників у разі, якщо такі відомості не були виключені окремим процесуальним документом до моменту відновлення.

Висновок суду першої інстанцій про відсутність у діях начальника Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)Овсюк О.А. ознак протиправної поведінки, а саме неправомірної бездіяльності, є правильними, оскільки судом не встановлено дій (бездіяльності), яка призвела чи могла б призвести до порушення прав АТ «Банк Кредит Дніпро»як стягувача у виконавчому провадженні.

А тому доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 травня 2024 року.

Судді: