Справа № 727/1555/24
Провадження № 2/727/625/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі:

головуючого судді Танасійчук Н.М.

секретаря судового засідання Дячук І.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці із позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що на підставі укладеного між сторонами договору позики грошей, який посвідчений 01.02.2013 року приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Г.Р. (реєстр №127) відповідач ОСОБА_4 , позичив у позивача ОСОБА_3 , грошові кошти у сумі 541 525 (П`ятсот сорок одну тисячу п`ятсот двадцять п`ять грн. 00 коп.), про що відповідач в той же день 01.02.2013 року видав позивачу власноручно написану розписку про отримання грошових коштів у позику.

В забезпечення виконання зобов`язання боржником за договором позики грошей, між позивачем, ОСОБА_3 , як іпотекодержателем, та відповідачем, ОСОБА_4 , як іпотекодателем 01.02.2013 р. був укладений договір іпотеки, що був засвідчений приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Г.Р. за №130.

Вказаний іпотечний договір забезпечує вимогу позивача як іпотекодержателя, яка випливає з договору позики, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 01.02.2013 р., згідно якого ОСОБА_3 надав ОСОБА_4 позику в сумі 541 525 (П`ятсот сорок одну тисячу п`ятсот двадцять п`ять грн. 00 коп.) із зобов`язанням повернути суму боргу, а також сплатити неустойку за основним зобов`язанням, відшкодувати збитки, завданих несвоєчасним виконанням основного зобов`язання тощо (п.2 договору іпотеки).

Предметом іпотеки є належне відповідачу на праві власності нежитлове приміщення - салон-магазин з продажу комп`ютерів, що розташований в АДРЕСА_1 та має загальну площу 138,6 кв.м. (п.1. договору іпотеки).

Умовами договору позики (п.2 договору) відповідач зобов`язався повернути позивачу позичені кошти у строк до 31.12.2013 року.

Незважаючи на неодноразові вимоги позивача про необхідність повернути позику відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, суму позики не повернув. Та на момент звернення із позовом до суду, ОСОБА_4 має перед ОСОБА_3 несплачену заборгованість за договором позиви в сумі 540 525,00 гривень.

У зв`язку із цим позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом в якому просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 за договором позики грошей від 01.02.2013 р., в розмірі 540 525 грн звернути стягнення на належне на праві власності ОСОБА_4 нежитлове приміщення-салон-магазин з продажу комп`ютерів, що розташований в АДРЕСА_1 та має загальну площу 138,6 кв.м. шляхом продажу вказаного предмету іпотеку на електронному аукціоні.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24.04.2024 року у справі було долучено до матеріалів справи заяву представника позивача про зменшення позовних вимог на 40000 грн. та закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

18.04.2024 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, та застосувати до правовідносин і справі позовну давність, у зв`язку із тим, що позивачу стало відомо про порушення його права про повернення коштів 01.01.2014 року.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_1 позовну заяву підтримав в повному обсязі просив її задовольнити звернути стягнення на предмет іпотеки.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, наполягав на тому , що збігли строки позовної давності.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно договору позики грошей від 01.02.2013 року, ОСОБА_4 , позичив у ОСОБА_3 , грошові кошти у сумі 541 525,00 гривень (а.с. 5-6)

Згідно розписки від 01.02.2013 року судом встановлено, що ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 541 525,00 гривень (а.с. 7)

В забезпечення виконання за договором позики зобов`язання взятого ОСОБА_4 , як іпотекодателем, передано ОСОБА_3 , як іпотекодержателю, належне ОСОБА_4 на праві власності нежитлове приміщення - салон-магазин з продажу комп`ютерів, що розташований в АДРЕСА_1 та має загальну площу 138,6 кв.м, що встановлено .з договору іпотеки від 01.02.2013 року, засвідченого приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Г.Р(а.с.8-12)

07.11.2023 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_4 з письмовою вимогою повернути суму боргу, та в досудовому порядку вирішити питання про повернення коштів. Вказана вимога була отримана ОСОБА_4 23.11.2023 року.(а.с. 20)

Із виписки по рахунку ОСОБА_3 , наданого АТ КБ «Приват Банк» від 30.11.2023 року вбачається, що ОСОБА_4 перерахував на рахунок позивача кошти в сумі 1 000 грн. (а.с.21-22)

Із наданих копій розписок вбачається, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 40 000 (сорок тисяч)грн для погашення заборгованості за договором позики, що підтверджується розпискою від 23.08.2015 року про отримання 5000 грн.; розпискою від 20.01.2018 року про отримання 15000 грн. та розпискою від 12.10.2020 року про отримання 20000 грн. (а.с.47-49)

В порушення умов договору позики, відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за договором позики у встановленому порядку та в строки. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за договором позики у відповідача ОСОБА_4 наявна заборгованість на загальну суму 500 525 грн.

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку», у разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

Отже, у розумінні ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», нежитлове приміщення - салон-магазин з продажу комп`ютерів, що розташований в АДРЕСА_1 що має загальну площу 138,6 кв.м., вважаються предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки від 01.02.2013 року засвідченого приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Г.Р.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено вичерпний перелік підстав припинення іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті встановлено, що іпотека припиняється у разі:

-припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

-реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

-набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки;

-визнання іпотечного договору недійсним;

-знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Основне зобов`язання щодо повернення коштів позичальником не виконано; строк дії іпотечного договору не закінчений; предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку» та договору від 01.02.2013 року в інтересах іпотекодержателя за цим договором не реалізований; іпотекодержатель права власності на нежитлове приміщення не набув; іпотечний договір не визнаний недійсним; передані в іпотеку нежитлове приміщення перебувають у володінні та користуванні ОСОБА_4 .

За приписами ст. 33 Закону України «Про іпотеку» , у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону); продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).

Частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку», яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах.

Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики та договором іпотеки не виконав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та звернути стягнення на предмет іпотеки.

Щодо тверджень представника відповідача про застосування строків позовної давності:

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку шляхом направлення вимоги позичальнику або ж у судовому порядку.

Таким чином, в разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору, має обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Та враховуючи те що останній платіж ОСОБА_4 в рахунок погашення заборгованості відбувся 29.11.2023 року, термін позовної давності не закінчився.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позовні вимоги щодо відповідача задоволені повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позову до суду в розмірі 5410 грн.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280-283, 288-289, 352, 354 ЦПК України,суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки на належне на праві власності ОСОБА_4 нежитлове приміщення - салон-магазин з продажу комп`ютерів, що розташований в АДРЕСА_1 , загальною площею 138,6 кв.м., шляхом продажу вказаного предмету іпотеку на електронному аукціоні, врахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 за договором позики грошей від 01.02.2013 р., в розмірі 500 525 (п`ятсот тисяч п`ятсот двадцять п`ять ) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: Танасійчук Н.М.