ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/559/24 Справа № 712/4103/23
УХВАЛА

29 лютого 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В.Г., Карпенко О. В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Василенко Л. І., Бородійчука В. Г. та Карпенко О. В. від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

На час розгляду справи в суді встановлено забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою, наступним шляхом:

-накладення арешту на земельну ділянку площею: 0.1064 га, реєстраційний номер: 249, кадастровий номер: :01:003:1271, яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28 жовтня 2019 року;

-накладення арешту на автомобіль Audi A4 Allroad, 2014 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_2 ;

-накладення арешту на автомобіль Mitsubishi Lancer, 2008 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_2 .

В решті заяви відмовлено.

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_2 Петруліної В. В. про зустрічне забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із даним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2024 року та винести рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову.

Автоматизованою системою документообігу Черкаського апеляційного суду для розгляду вказаної скарги визначено колегію суддів: Василенко Л. І. (суддя-доповідач), Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23 лютого 2024 року відкрито апеляційне провадження в даній справі.

28 лютого 2024 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів Василенко Л. І., Бородійчука В. Г. та Карпенко О. В. від розгляду цивільної справи № 712/4103/23.

Підставами для відводу суддів Зубрило А. Ю. зазначила п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Вказала, що судді Черкаського апеляційного суду Василенко Л. І., Карпенко О. В. здійснювали судочинство по її попередній справі № 712/3196/20, провадження 22-ц/821/1705/20 за апеляційною скаргою представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» - адвоката Гапона Олександра Яковича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів, визнання іпотеки такою, що припинена та зобов`язання вчинити дії.

При здійсненні судочинства суддями Василенко Л. І. та ОСОБА_5 у вказаній справі вона та її батьки не отримали жодного захисту їх прав і свобод судом, в складі зазначених суддів, а навпаки отримали повне і всебічне порушення їх прав.

Крім того, ухвалу Черкаського апеляційного суду від 15 жовтня 2020 року про відкриття провадження та постанову Черкаського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року у справі № 712/3196/20 скасував повністю Верховний Суд своєю постановою від 11 серпня 2021 року, як незаконні.

Верховний Суд охарактеризував судочинство вищевказаних суддів так: «Разом з цим, апеляційний суд не навів мотивів, за яких уважав причини пропуску вказаного строку поважними. Сама по собі вказівка про наявність поважних причин для поновлення строку та/або погодження з доводами особи, яка подала апеляційну скаргу та відповідне клопотання, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. За таких обставин, апеляційний суд передчасно та безпідставно відкрив апеляційне провадження».

Вважає, що висновок Верховного Суду по її попередній справі, для суддів Василенко Л. І. та Карпенко О. В. жодного значення не має, оскільки апеляційне провадження у даній справі відкрито у незаконний спосіб.

Зазначає, що Черкаському апеляційному суду у визначеному складі неодноразово заявляла і в іншій справі (№ 712/3111/23), що будь-які рішення, ухвалені Черкаським апеляційним судом у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Василенко Л. І. суддів: Карпенко О. В.; Бородійчука В. Г. ставляться під сумнів, є незаконними через упередженість вказаних суддів і, маючи попередній ганебний досвід судочинства вказаними суддями в інших справах за її участю вона достеменно знає про повне та всебічне нехтування ними принципу верховенства права.

Вказує, що багаторазово заявляла категоричну недовіру вищевказаній колегії суддів Черкаського апеляційного суду і в інших справах.

Черкаський апеляційний суд в у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Василенко Л. І. суддів: Карпенко О. В.: Бородійчука В. Г.

23 лютого 2024 року незаконно відкрив апеляційне провадження у справі №712/4103/23 та порушив її право на справедливий суд.

Зокрема, Черкський апеляційний суд повинен був апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків, а саме, для сплати судового збору в повному розмірі 908,40 грн (тобто, доплатити 371,60 грн) або надання доказів звільнення від сплати судового збору. Але, суд апеляційної інстанції проігнорував вищевказані вимоги чинного законодавства та безпідставно; передчасно і в півціни відкрив апеляційне провадження 23.02.2024.

Вважає, що ухвала Черкаського суду від 23.02.2024 про відкриття апеляційного провадження є незаконною та винесена судом безпідставно і передчасно всупереч вимогам ст. ст. 356, 357 ЦПК України та з порушенням її права на справедливий суд, яке закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, що гарантує кожному право на справедливий й публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи.

Крім того, вважає, що вказаною колегією суддів незаконно відкрито провадження у справі № 712/3111/23 чим порушив її право на справедливий суд.

Також зазначає, що суддя Бородійчук В. Г. брав участь у відкритті апеляційних проваджень по цивільних справах а її участю № 712/4103/23 і № 712/3111/23 в незаконний спосіб, з очевидними фактами внесення недостовірної інформації до ухвал від 23.02.2024 та від 05.01.2024 про відкриття апеляційного провадження, і дані ухвали підписані ним особисто.

По-друге, 17.01.2024 виніс ухвалу про відмову в задоволенні заяви про відвід суддів Василенко Л. І. та Карпенко О. В. від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2023 року у справі № 712/3111/23.

По-третє, суддя Бородійчук В. Г. 13.11.2023 року о 15 годині 47 хвилин також порушив вимоги п. 2.5 ПДР України (справа № 712/12728/23), що викликає в неї негативне відношення до таких осіб незалежно від їх посад та регалій.

Просила відвести суддів Черкаського апеляційного суду Василенко Л. І., Бородійчука В. Г., Карпенко О. В. від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою та стягнення страхового відшкодування та передати справу на розгляд іншим суддям.

Перевіривши доводи заяви про відвід, дослідивши матеріали справи з цього приводу, колегія суддів приходить до висновку, що наведені ОСОБА_1 обставини не є підставами для відводу суддів Василенко Л. І., Бородійчука В. Г. та Карпенко О. В. від розгляду даної апеляційної скарги, з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 40 ЦПК визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Питання про відвід вирішується судом у відповідності до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 3 с. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Так, ст. 36 ЦПК України визначено перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, зокрема п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначає, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 ЦПК України).

У ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику ЄСПЛ як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Аналогічні висновки ЄСПЛ викладені у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (§ 46) де зазначено, що наявність безсторонності для цілей п.1 ст. 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу.

Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється».

Оскільки йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартенко проти України», «Олександр Волков проти України»).

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У справі «Газета Україна-Центр проти України» (заява № 16695/04), Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 липня 2010 року зазначив, що відповідно до усталеної практики суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

Крім того, презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявником не надано й судом не здобуто.

Оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, встановлено, що доводи заяви ОСОБА_1 про відвід суддів не містять посилання на обставини та докази, які б дали підстави для висновку про безпосередню заінтересованість в результатах розгляду справи, необ`єктивність та упередженість суддів Василенко Л. І., Бородійчука В. Г. та Карпенко О. В. чи неналежне забезпечення таким судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод заявника.

Верховний Суд в ухвалі від 03.10.2023 у справі № 910/4462/22 зазначив, що висновки або позиції суддів/судді, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя, а в протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших таких справ у подальшому. Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію, доказів які містяться в матеріалах справи. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування.

Таким чином, сама по собі незгода заявниці із судовими рішеннями Черкаського апеляційного суду у справі № 712/3196/20, провадження 22-ц/821/1705/20 за апеляційною скаргою представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» - адвоката Гапона Олександра Яковича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживачів, визнання іпотеки такою, що припинена та зобов`язання вчинити дії та з процесуальними ухвалами Черкаського апеляційного суду, у цьому ж складі суддів, у справі № 712/3111/23 за позовом ОСОБА_6 до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення страхового відшкодування, не можуть бути підставою для відводу у даній справі.

Щодо невірного вирахування судового збору та відкриття провадження, то судова колегія наголошує, що вказані підстави для відводу не є обґрунтованими підставами для відводу судової колегії, оскільки ці питання стосуються виключно процесуальних моментів, а у разі незгоди сторони із такою ухвалою - процедура відводу у принципі не передбачена законодавцем.

Посилання заявника на порушення суддею Бородійчуком В. Г. вимоги п. 2.5 ПДР України (справа № 712/12728/23), само по собі не підтверджує її припущення щодо наявності якоїсь прихильності до однієї із сторін провадження та не може розцінюватися як підстава для ухилення судді Бородійчука В. Г. від визначеного у встановленому процесуальному порядку (законному у розумінні ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950) від виконання обов`язків з відправлення правосуддя, у тому числі - і з метою забезпечення прав на судовий захист позивача та прав сторін на апеляційний перегляд ухвали суду першої інстанції із дотриманням усіх принципів цивільного судочинства.

Інші доводи заяви про відвід суддів Черкаського апеляційного суду Василенко Л. І., Бородійчука В. Г. та Карпенко О. В. по своїй суті зводяться до незгоди заявника із прийнятими суддями процесуальними судовими рішеннями у даній справі, що відповідно до ст. 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді.

Отже, вказані в заяві підстави для відводу суддів не є «іншими обставинами», які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Відтак, колегія суддів доходить висновку про необґрунтованість відводу, оскільки, у даному випадку, заявницею не доведено існування підстав, які б свідчили про неможливість розгляду даної справи суддями Черкаського апеляційного суду Василенко Л. І., Бородійчуком В. Г. та Карпенко О. В.

З урахуванням викладеного, та беручи до уваги вимоги ч. 3 ст. 40 ЦПК України, матеріали справи з апеляційною скаргою слід передати до відділу забезпечення діяльності судової палати у цивільних справах апеляційного суду для визначення єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України, судді, який не входить до складу колегії, що розглядає справу, для вирішення заяви про відвід суддів Василенко Л. І., Бородійчука В. Г. та Карпенко О. В.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Василенко Л. І., Бородійчука В. Г. та Карпенко О. В. від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою визнати необґрунтованою.

Передати матеріали справи № 712/4103/23, провадження № 22-ц/821/559/24 до відділу забезпечення діяльності судової палати з розгляду цивільних справ Черкаського апеляційного суду для визначення єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України, судді щодо розгляду заяви про відвід суддів Василенко Л. І., Бородійчука В. Г. та Карпенко О. В.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді В.Г. Бородійчук

О. В. Карпенко