Провадження №2/512/128/24
"07" травня 2024 р. смт Саврань
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Брюховецького О.Ю.,

за участю секретаря Тімановського А.Г.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

представника позивачки - адвоката Пілюка Р.В.,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в загальному порядку матеріали справи за цивільним позовом ОСОБА_1 до Савранської селищної ради Одеської області про визнання права на земельну ділянку частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

22.02.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Савранської селищної ради Одеської області про визнання права на земельну частку (пай).

Позов обґрунтовано тим, що у 1992 році ОСОБА_1 прийнята до членів колгоспу «Авангард» Савранського району Одеської області де і розпочала свою трудову діяльність. За направленням колгоспу «Авангард» 03.12.1992 позивачка вступила на підготовче відділення Одеського інституту народного господарства і 03.08.1993 вступила до інституту, який закінчила в 1999 році. В 1995 році землі колгоспу були передані в колективну власність, а колгосп реорганізований в КСП та відбулось розпаювання земель. Проте, з невідомих причин позивачка була відсутня в списках членів колгоспу на розпаювання та не отримала належний їй земельний пай. Хоча, на думку позивачки, мала на це повне право як член, оскільки відповідно до Порядку паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, відповідно до списку що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином, позивачка змушена звернутися з даним позовом до суду та просить визнати за нею право на земельну частку (пай) як члена колишнього КСП «Авангард» Савранського району Одеської області в середньому розмірі частки (паю) по даному господарству 2,07 умовних кадастрових гектара за рахунок земель на території Савранської ОТГ, інтереси якої представляє Савранська селищна рада, Подільського району, Одеської області.

Згідно зі статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень статей 36, 37 ЦПК України, було визначено головуючого суддю Брюховецького О.Ю. та передано йому вказану справу.

Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області від 26.02.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 02.04.2024.

18.03.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача секретаря селищної ради, виконуючого обов`язки селищного голови Жируна О.М. з якого вбачається, що якщо громадянина не внесено до списку-додатка до державного акта на право колективної власності на землю до проведення розпаювання і видачі сертифікатів, йому необхідно звернутися до зборів співвласників з питанням щодо внесення особи до списку-додатка. Якщо розпаювання земель вже проведено, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання. Таким чином, встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з КСП. Згідно листа головного спеціаліста архівного відділу Подільської районної державної адміністрації від 12.03.2024 №08.6-06-02/119 в протоколах загальних зборів уповноважених членів колгоспу «Авангард» та протоколах засідань правління колгоспу КСП "Авангард" за 1991-1995 роки рішень про прийняття в члени та виведення з членів колгоспу КСП «Авангард» ОСОБА_3 не виявлено. Водночас, позивачем до позовної заяви не додано письмових документів про прийняття її в члени колгоспу КСП "Авангард", тобто, протоколу загальних зборів підприємства (уповноважених), оскільки прийняття в члени КСП має підтверджуватися рішенням загальних зборів або уповноважених членів КСП та повинно бути добровільним, а не автоматичним. Крім того, запис №1, що міститься в трудовій книжці на сторінці "Членство в колхозе" про прийняття ОСОБА_3 в члени колгоспу "Авангард" не містить ні дати прийняття її в члени, ні посилання на документ, на підставі якого проведено такий запис. Таким чином, представник відповідача стверджує, що звернення позивача до суду із даним позовом про визнання права на земельну частку пай, має передувати вирішення питання щодо не включення позивача до - земельну частку (пай). Вирішення питання щодо не включення підприємством особи до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай) має на меті оскарження дій чи без діяльність цього підприємства та районної державної адміністрації, яка такі списки затверджувала. Зазначені дії колгоспу КСП «Авангард» ОСОБА_3 не оскаржувала та відповідно питання про виділення їй земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у неї права власності на земельну частку (пай), не вирішувалося. За таких обставин, до вирішення питання щодо неправомірності не включення позивача до списку осіб, додатку до державного акта на право колективної власності на земельну ділянку, відсутні підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай) (а.с.33-35).

Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області від 02.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16.04.2024.

16.04.2024 до суду надійшло клопотання представника позивачки адвоката Пілюка Р.В. про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання (а.с.43).

Враховуючи викладене, слухання справи відкладено на 07.05.2024.

В судовому засіданні 07.05.2024 позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у позові, надав пояснення аналогічні змісту відзиву на позовну заяву.

Повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених статтями 77-80 ЦПК України.

Нормами статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Так, суд встановив, що згідно свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 виданого Полянецькою сільською радою Савранського району Одеської області від 23.09.1995, ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 , після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище на ОСОБА_6 (а.с.12).

Як вбачається з копії Трудової книжки серії НОМЕР_2 , заповнення якої розпочато 28.08.1992, а саме з запису №1 ОСОБА_4 05.08.1992 прийнята в члени колгоспу «Авангард» та призначена робочою консервного заводу, на підставі Наказу №9 від 04.08.1992. Із запису №2 вказаної трудової книжки вбачається, що позивачка зарахована до складу слухачів підготовчого відділення, на підставі наказу 141-ОС від 03.12.1992 (а.с.13-14).

Згідно з направлення на підготовче відділення №104 від 06.10.1992 вбачається, що ОСОБА_4 направлена на навчання на підготовче відділення при Одеському інституті народного господарства (а.с.15).

З архівної копії рішення Полянецької сільської Ради народних депутатів Савранського району Одеської області від 29.06.1995 вбачається, що Полянецька сільська Рада народних депутатів вирішила передати КСП «Авангард» в колективну власність та постійне користування земельні ділянки згідно експлікації для виробництва товарної продукції. ???КСП «Авангард» видати Державний акт на землю згідно списку. ???Передачу земельних ділянок в натурі (на місцевості) та внесення змін в земель облікові документи виконати в установленому порядку (а.с.16).

В матеріалах справи міститься затверджений представником президента в районі ОСОБА_7 статут колективного сільськогосподарського підприємства «Авангард» (далі Устав) від 06.11.1992, так, згідно пункту 3.4. Уставу члени підприємства мають право брати участь в управлінні справами підприємства, обирати і бути обраними в органи його управління, вносити пропозиції щодо поліпшення діяльності, усунення недоліків у роботі правління, спеціалістів посадових осіб та ревізійної комісії підприємства:

- отримувати роботу на підприємстві з урахуванням потреб господарювання по спеціальності або професійній підготовці з оплатою згідно з кількістю та якістю вкладеної ним праці;

- вступати в підрядні, орендні та інші договірні відносини з підприємством;

- отримувати залежно від трудового влада пай з пайового фонду підприємства, а також дивіденди на пай із щорічного чистого доходу:

- культурно-побутове обслуговування та допомога підприємства в будівництві ремонту житла та господарських будівель, забезпеченні палива та задоволенні інших потреб у порядку, установленому загальними зборами членів підприємства викуповувати житловий будинок, квартиру, на умовах, визначені правлінням підприємства.

- на соціальне забезпечення та соціальне страхування:

- матеріальне відшкодування за шкоду, заподіяну йому каліцтвом або пошкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням своїх трудових зобов`язань:

- на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з необґрунтованими звільненням з роботи але не більше, ніж за три місяці,

- на відпочинок, що забезпечується наданням щотижневих вихідних днів і щорічних оплачуваних відпусток (а.с.17-22).

Згідно довідки Виконавчого комітету Савранської селищної ради Одеської області №04-07/507 від 13.02.2024 вбачається, що середній розмір земельної частки (пай) по бувшому КСП «Авангард» становить 2,07 умовних кадастрових гектар (а.с.23).

З архівної довідки Архівного відділу Подільської районної державної адміністрації від 19.01.2024 №08.6-06-02/18 вбачається, що у списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Авангард» с. Полянецьке Савранського району Одеської області, які мають право на отримання земельної частки (паю) ОСОБА_3 не значиться. Крім того, у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих Савранською районною державною адміністрацією Одеської області по КСП «Авангард» відомостей про виготовлення сертифікату на ім?я ОСОБА_3 немає (а.с.24).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Предметом спору у даній справі є визнання права на земельну ділянку (пай).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" № 2114-ХІІ від 14.02.1992 (далі - Закон № 2114-ХІ) року колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону № 2114-ХІ об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" (далі Указ № 720/95), паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі, створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до статті 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

На підставі пункту 2 Указу № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до роз`яснень викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває прав на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Абзацом 4 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами у таких справах згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» з 01.01.2019 р. є територіальні громади, на території яких розташовані землі колишніх колективних сільськогосподарських підприємств.

За змістом статей 22, 23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов:

- перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання;

- включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю;

- одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як встановлено з матеріалів справи, за рішенням Полянецької сільської Ради народних депутатів Савранського району Одеської області КСП "Авангард" отримало землі в колективну власність від 29.06.1995 року.

Згідно запису №1 від 05.08.1992 трудової книжки позивачка прийнята саме в члени колгоспу «Авангард».

З архівної довідки Архівного відділу Подільської районної державної адміністрації від 19.01.2024 №08.6-06-02/18 вбачається, що у списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Авангард» с. Полянецьке Савранського району Одеської області, які мають право на отримання земельної частки (паю) ОСОБА_3 не значиться.

Суд зазначає, що, вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), суд повинен з`ясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання державного акта про право колективної власності на землю.

Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є.

При цьому слід розмежовувати поняття трудової участі осіб у

діяльності колгоспів (а потім і КСП) та членства в цих колективах.

Однак позивач не надала доказів членства саме в КСП «Авангард», копія її трудової книжки свідчить лише про перебування в складі колгоспу «Авангард», з якого вона була направлена на навчання в Одеський інститут народного господарства 03.12.1992.

Тобто без свого волевиявлення позивач не могла стати членом КСП «Авангард», оскільки це порушує право добровільності визначене статтею 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство».

Доказів звернення із заявою про прийняття до членів КСП «Авангард» позивачка не надала.

Сам факт членства у колгоспі до створення КСП та до отримання підприємством державного акта на право колективної власності на землю не є підставою для отримання земельної частки у новоствореному КСП.

Отже, закон пов`язує набуття права на земельну частку пай перш за все з членством в самому сільськогосподарському підприємстві.

Оскільки позивачкою не надано належних доказів того, що на момент видачі колективному сільськогосподарському підприємству «Авангард» Державного акту на право колективної власності на землю позивачка була його членом, та була включена до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, суд вважає їх недоведеними та необґрунтованими, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Крім того, позивачка, зазначає, що під час паювання КСП «Аванард» з невідомих їй причин, її не було включено до списків громадян - членів КСП «Авангард», які мали право на земельну частку (пай), на її ім`я не видали відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай), а відтак і державний акт на право власності на земельну ділянку, проте із вимогами щодо включення її до списку членів КСП остання не зверталася. Тоді як, звернення до суду з позовом про визнання права на земельну ділянку частку (пай) має передувати вирішення питання про не включення особи до списку громадян членів, які мають право на земельну частку (пай).

Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 травня 2019 року у справі № 140/1113/17ц.

З аналізу зазначених норм права можна зробити висновок про те, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку членів КСП, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

У випадку, якщо особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай) і не була включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, не зверталася до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення її до списку, вважається, що така особа не реалізувала свого права на земельну частку (пай).

Стосовно посилань в цивільному позові на висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №181/257/19 та від 03 листопада 2021 року у справі №540/1100/18, відповідно до яких позивачка вказує, що її право на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому вона вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним, строк на його реалізацію законодавством не встановлено, а відтак воно підлягає захисту без обмеження строком позовної давності, суд зазначає наступне.

Суд критично ставиться до таких тверджень позивачки, оскільки вказані висновки Верховного Суду мають бути застосовані лише до особи в якої право на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), тобто особи яка включена до списку осіб, доданого до державного акта.

Оскільки, позивачка не була включена до списку членів КСП «Авангард», вказані висновки Верховного Суду щодо захисту без обмеження строком позовної давності не можуть бути застосовані.

Водночас, враховуючи, що оскільки позов не підлягає задоволенню через його необґрунтованість, суд в будь-якому разі не вбачає необхідності у застосуванні строку позовної давності або у його поновленні, що відповідає правовій позиції наведеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц.

Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачкою в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові на позивача.

Отже, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати у справі суд залишає за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні цивільного позовуОСОБА_1 до Савранської селищної ради Одеської області про визнання права на земельну ділянку частку (пай) відмовити.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений і підписаний головуючим суддею 10.05.2024.

Суддя: О.Ю. Брюховецький