441/2491/24 2/441/925/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28.11.2024 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - Ференц О.І.,

за участю секретаря судових засідань Пеленської Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок Львівської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

03.10.2024 позивач звернувся до суду із цим позовом, покликаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мама ОСОБА_2 , яка до дня смерті проживала в одному будинку з його братом ОСОБА_3 . Останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкові справи після смерті мами і брата не заводилися. Після смерті мами залишилося спадкове майно житловий будинок АДРЕСА_1 , який успадкував його брат. Право власності на спірний будинок належним чином не зареєстроване, що унеможливило прийняття ним спадщини після смерті брата в нотаріальному порядку. ОСОБА_3 сім`ї не мав, одружений не був, відтак він є єдиним його спадкоємцем.

Просив суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок садибного типу в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

25.10.2024 представник позивача подала заяву про збільшення позовних вимог. Окрім первинної позовної вимоги просить також визнати за позивачем право на земельну частку (пай) розміром 0.63 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості на території с. Тулиголови Львівського району Львівської області згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 007321 від 23.07.1996 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судове засідання позивач не з`явився, його представник 28.11.2024 подала письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позов підтримує та просять його задоволити.

Представник відповідача Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області, в судове засідання не з`явився, подавши 21.10.2024 та 01.11.2024 відзиви на позов та на заяву про збільшення позовних вимог, з позовом згідні.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 була головою домогосподарства за особовим рахунком НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 (а.с.12-14), останній відносився до суспільної групи «колгоспний двір». Право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстроване (а.с.15). Згідно даних технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 такий 1980 року забудови (с.а.17-26). Станом на 1989-1991 в цьому житловому будинку були зареєстровані ОСОБА_2 , її син ОСОБА_3 , та чоловік ОСОБА_4 (а.с.11-13).

Крім цього ОСОБА_2 належала земельна частка (пай) розміром 0.63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 007321 від 23.07.1996 (а.с.46).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Тулиголови Городоцького району Львівської області (а.с.30).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Тулиголови Городоцького району Львівської області (а.с.32). Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася (а.с.10). Згідно довідки Комарнівської міської ради Львівської області № 316 від 02.10.2024 ОСОБА_2 до дня смерті була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 , разом з нею на день смерті проживав і був зареєстрований ОСОБА_6 (а.с.32).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_2 (а.с.8). Його рідним братом є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с.9).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Тулиголови Городоцького району Львівської області (а.с.7). Спадкова справа після його смерті не заводилася (а.с.10). Згідно довідки Кмарнівської міської ради Львівської області № 317 від 02.10.2024 на час смерті ОСОБА_3 ( ОСОБА_8 ) був зареєстрований один в будинку АДРЕСА_1 (а.с.33).

Розпорядженням Львівської військової адміністрації № 130-1446/0/2-24 від 06.08.2024 вулицю Миру в с. Тулиголове Львівського району перейменовано на вулицю Героїв УПА (а.с.34).

Позивач звернувся в до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті брата, однак листом № 65/01-16 від 01.10.2024 йому відмовлено у видачі Свідоцтв про право на спадщину за законом на спірне будинковолодіння через відсутність реєстрації права власності на таке (а.с.11).

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України положення зазначеного кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, слід застосовувати до них положення ЦК України в редакції 1963 року.

У відповідності до ч.2 ст.9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності 01.07.1990, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки.

Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться в Законі УРСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990.

Як роз`яснив Пленум ВСУ в п. 6 постанови від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до ст.123 ЦК УРСР. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

У підпункті г) пункту 6 постанови ПВСУ від 22 грудня 1995 № 20 роз`яснено, що загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 померли після припинення колгоспного двору, їхні частки увійшли в склад спадкового майна згідно правил спадкування, які діяли на час відкриття спадщини кожного з них.

Судом встановлено, що членами спірного колгоспного двору, які мали право на частку у його майні, станом на 15.04.1991 були батьки позивача і його брат ОСОБА_3 . Останній успадкував частки батьків у майні колгоспного двору і був останнім членом такого, оскільки помер пізніше за батьків.

Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року. Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, який затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 91 від 24.06.2011р., документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992р. індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Крім того, згідно ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як встановлено у ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що житловий будинок садибного типу на АДРЕСА_1 належав в цілому ОСОБА_3 , земельна частка (пай), яку ОСОБА_3 успадкував після смерті матері, також увійшла в склад його спадкового майна, а позивач як спадкоємець другої черги спадкування за законом майна брата після смерті останнього звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, однак через відсутність належним чином зареєстрованого права власності на спірне майно позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, інших спадкоємців за законом та за заповітом майна ОСОБА_3 судом не встановлено, за позивачем слід визнати право власності на вищевказаний житловий будинок та земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

На підставі ст. 328, 1217, 1218, 1261, 1262, 1268-1269 ЦК України, керуючись ст. 4, 10, 12-13, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 та право на земельну частку (пай) розміром 0.63 га в умовних кадастрових гектарах без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості на території с. Тулиголове Львівського району Львівської області згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 007321 від 23.07.1996 в порядку спадкування за законом після смерті брата - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ференц О.І.