ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/981/24 Справа № 711/4287/21
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

13 травня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Василенко Л. І., Бородійчука В. Г., Карпенко О. В., розглянувши питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Шкварко Вікторії Вікторівни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про виділ частки в натурі з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності, в якому просила виділити їй в натурі, як окрему одиницю (1/1) окремий об`єкт нерухомості, частку спільного майна, яка становить 29/50 частин домоволодіння, з припиненням ідеальних часток за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за нею право власності на виділені в натурі 29/50 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: літ. А-І (приміщення 1-1; 1-2; 1-3; 3-1; 3-2); літ. а прибудова (приміщення І); о ганок; № 2 огорожа; № 3 хвіртка; № 5 огорожа; № 7 ворота з хвірткою. Припинити спільну часткову власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2021 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Шкварко В. В., оскаржила його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу 03 травня 2024 року після спливу більше року з дня складення повного тексту судового рішення.

Перевіривши матеріали цивільної справи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв. Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 29 квітня 2020 року у справі № 450/3537/17.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження №61-37352сво18).

Апеляційним судом встановлено, що оскаржуване рішення проголошене 25 листопада 2021 року, повний текст рішення складено 01 грудня 2021 року. Апеляційна скарга подана лише 03 травня 2024 року, тобто після спливу більше року з моменту проголошення та складення повного тексту оскаржуваного судового рішення.

Згідно з матеріалів апеляційної скарги, відповідач зазначає, що вона не була обізнана щодо вказаного рішення, саме рішення не отримувала, тому просила суд поновити строк на апеляційне оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 , 15.09.2021 особисто подала до Придніпровського районного суду м. Черкаси заяву про розгляд справи без її участі, а також визнання позову /а.с. 77/.

Крім того, 06.01.2022 року ОСОБА_1 особисто отримала копію рішення суду, про що свідчить поштове повідомлення про вручення листа /а.с. 108/.

З наведеного вбачається те, що скаржник була обізнана про існування справи в суді та про оскаржуване рішення, проте, не скористалася своїми процесуальними правами на подання апеляційної скарги в строк, визначений законодавством, хоча мала об`єктивну можливість це зробити.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків апеляційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду першої інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Водночас особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що повний текст оскаржуваного рішення скаржниця не отримувала, а підпис за неї поставила невідома особа.

Проте, суду не надано логічного пояснення, які об`єктивні перешкоди заважали скаржнику або її представнику, звернутись в межах розумного строку до суду першої інстанції для отримання повного тексту рішення суду.

Отже, достовірно знаючи про ухвалення оскаржуваного рішення, скаржник не вжила заходів для отримання повного тексту судового рішення після складення повного тексту рішення судом першої інстанції, а звернулася з апеляційною скаргою лише 03 травня 2023 року, тобто з суттєвим пропуском строку, передбаченого ст. 354 ЦПК України.

Таким чином скаржником не наведено та не долучено доказів наявності поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2021 року.

Вказана апеляційна скарга подана до Черкаського апеляційного суду після закінчення строків, установлених законодавством, і підстави, наведені у апеляційній скарзі про поновлення строку на апеляційне оскарження, не можна визнати поважними, оскільки вони не свідчать про існування об`єктивних перешкод у своєчасному поданні скаржником апеляційної скарги й не виправдовують значний (близько 3 років) пропуск процесуального строку на її подання.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (справа «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

З матеріалів апеляційної скарги не вбачається, що пропуск строку на апеляційне оскарження зумовлений обставинами непереборної сили.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Колегія суддів, враховуючи, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Шкварко В. В. на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2021, подана більше як через рік з моменту складення повного тексту судового рішення, та у зв`язку з відсутністю передбачених ч. 2 ст. 358 ЦПК України підстав для поновлення строку, дійшла висновку, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Шкварко Вікторії Вікторівни про поновлення строку на апеляційне оскарження залишити без задоволення.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Шкварко Вікторії Вікторівни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2021 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко