СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/24906/23

пр. № 2/759/1272/24

16 травня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва, у складі головуючої судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Натальчук А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року адвокат Гутник А.Ж. в інтересах ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, відповідно до якого просив суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 12 583,60 грн., а також судові витрати: 1 073,60 грн. судового збору та 2 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Вимоги позовної заяви мотивував тим, що 19.10.2022 року о 17:00 год. на вул. Кільцева дорога в напрямку пр. Перемоги в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Lexus RX 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , та автомобіля Тоуоtа Соrоllа, державний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , яким керував ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

19.10.2022 року о 18 год. 20 хв. було складено протокол про адміністративне правопорушення яким зафіксовано, що водій автомобіля Тоуоtа Соrоllа, державний номер НОМЕР_2 , не врахував дорожню обстановку, яка склалася, та не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем Lexus RX 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , чим було завдано механічних ушкоджень обом транспортним засобам. Цим протоколом зафіксовано, що ДТП сталась в результаті порушення водієм автомобіля Тоуоtа Соrоllа, державний номер НОМЕР_2 , пункту 13.1. Правил дорожнього руху, що тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, у автомобіля Lexus RX 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , було пошкоджено задній бампер, що призвело до необхідності його заміни, придбання для цього відповідних комплектуючих та виконання робіт.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2022 року по справі № 759/15520/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн., чим встановлено його вину у скоєні ДТП в результаті якого постраждав автомобіль Lexus RX 350, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Отже, пошкодження автомобіля Lexus RX 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходяться у. прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями водія автомобіля Тоуоtа Соrоllа, державний номер НОМЕР_2 , що підтверджуються вищевказаним судовим рішенням про визнання його винним у вчиненні ДТП.

Вказав, що на момент завдання шкоди та звернення до суду з цим позовом автомобіль Lexus RX 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданим Центр ДАІ 8050.

Отже, у ОСОБА_1 наявне право на звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля Lexus RX 350, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Зазначив, що на дату подання цього позову транспортний засіб Lexus RX 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , відремонтовано, тому ОСОБА_1 оцінює розмір збитку, який підлягає відшкодуванню, у вартості реально витрачених матеріалів і проведених робіт на відновлення транспортного засобу відповідно до документів, які підтверджують здійснення такого ремонту.

З метою проведення діагностики пошкоджень ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ВіДі Еліт», яке є офіційним дилером Lexus в Україні.

За проведення діагностики ОСОБА_1 сплачено 1 080,00 грн. 00 коп. витрат по діагностиці пошкоджень, що підтверджується актом виконаних робіт № ЕЛюСА-010727 від 22.10.2002 року. Оплата за цим актом підтверджується квитанцією про оплату 33 від 22.10.2022 року.

Також у офіційного дилера Lexus в Україні ТОВ «ВіДі Еліт» було придбано комплектуючі і проведено відновлювальний ремонт.

Так, для проведення відновлювального ремонту ОСОБА_1 було придбано комплектуючі на загальну суму 18 500,00 грн., а саме:

бампер задній 1 шт. вартістю 9 900,00 грн.;

кронштейн бампера задній правий 1 шт. вартістю 1 240,00 грн.;

кронштейн бампера задній правий верхній на згиб 1 шт. вартістю 1 080,00 грн.;

кронштейн бампера задній правий вертикальний 1 шт. 1 980,00 грн.;

кріплення датчика паркування правого внутрішнього датчика 1 шт. 350,00 грн.;

фонар протитуманний задній в бампер правий 1 шт. 3 950,00 грн.

Вартість відновлювальних робіт склала 15 003,00 грн. Отже, на відновлення автомобіля Lexus RX 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, ОСОБА_1 витрачено 34 583,60 грн.

Зазначив, що частину вказаної суми ОСОБА_1 компенсовано за рахунок страхового відшкодування, розмір якого складає 22 000,60 грн. Таким чином, сума невідшкодованої матеріальної шкоди складає - 12 583,60 грн., що і послугувало підставою для звернення до суду.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 22.12.2023 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 26-27).

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 28.12.2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін (а.с. 41-42).

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками двічі направлялась на адресу його місця проживання, вказану в позовній заяві, що відповідає адресі його місця реєстрації згідно інформації Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА: АДРЕСА_1 .

Згідно наявної у матеріалах справи довідки про причини повернення/досилання конверт повернувся до суду із відмітками «повертається» та «за закінченням терміну зберігання».

Частина 1 ст. 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою «Вручити особисто», рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка» приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (пункти 11 та 17 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу (пункт 99 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі № 910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Судом також враховується рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.

Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду за місцем його реєстрації призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи.

Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі від 28.12.2023 року.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлений про судове засідання, відзив на позовну заяву не подав, суд прийшов до висновку про можливість вирішення питання про стягнення матеріальної шкоди.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні не подавалися.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Досліджуючи факти та питання права, що лежать в основі спору, суд встановив, що 19.10.2022 року о 17:00 год. на вул. Кільцева дорога в напрямку пр. Перемоги в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Lexus RX 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , та автомобіля Тоуоtа Соrоllа, державний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 , яким керував ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

19.10.2022 року о 18 год. 20 хв. було складено протокол про адміністративне правопорушення яким зафіксовано, що водій автомобіля Тоуоtа Соrоllа, державний номер НОМЕР_2 , не врахував дорожню обстановку, яка склалася, та не дотримався безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем Lexus RX 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , чим було завдано механічних ушкоджень обом транспортним засобам. Цим протоколом зафіксовано, що ДТП сталась в результаті порушення водієм автомобіля Тоуоtа Соrоllа, державний номер НОМЕР_2 , пункту 13.1. Правил дорожнього руху, що тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 21.11.2022 року по справі № 759/15520/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн., чим встановлено його вину у скоєні ДТП в результаті якого постраждав автомобіль Lexus RX 350, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 39-40).

Автомобіль Lexus RX 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданим Центр ДАІ 8050 (а.с. 18).

04.01.2023 року ОСОБА_1 отримав на свій картковий рахунок платіж в розмірі 22 000,00 грн.: 02*Страх. відшк. ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) зг.страх.акту №ЦВ/22/4429 за дог. страх. №210038186 від13.07.2022. Без ПДВ (а.с. 13).

З метою проведення діагностики пошкоджень ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «ВіДі Еліт».

За проведення діагностики ОСОБА_1 сплачено 1 080,00 грн. 00 коп. витрат по діагностиці пошкоджень, що підтверджується актом виконаних робіт № ЕЛюСА-010727 від 22.10.2002 року. Оплата за цим актом підтверджується квитанцією про оплату 33 від 22.10.2022 року (а.с. 11, 14).

Судом встановлено, що на момент звернення до суду автомобіль Lexus RX 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , відремонтовано.

Для проведення відновлювального ремонту ОСОБА_1 було придбано комплектуючі на загальну суму 18 500,00 грн., а саме:

бампер задній 1 шт. вартістю 9 900,00 грн.;

кронштейн бампера задній правий 1 шт. вартістю 1 240,00 грн.;

кронштейн бампера задній правий верхній на згиб 1 шт. вартістю 1 080,00 грн.;

кронштейн бампера задній правий вертикальний 1 шт. 1 980,00 грн.;

кріплення датчика паркування правого внутрішнього датчика 1 шт. 350,00 грн.;

фонар протитуманний задній в бампер правий 1 шт. 3 950,00 грн.

Вартість відновлювальних робіт склала 15 003,60 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт № ЕЛюСА-011418 від 07.11.2020 року. Оплата відновлювальних робіт підтверджується квитанцією про оплату 8 від 07.11.2022 (а.с. 12,19).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями ст. ст. 77-80 ЦПК України вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та недостатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Предметом позову являється матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, завданої пошкодженням майна позивача. Підставою позову є неправомірні дії відповідача, з вини якого пошкоджено належний позивачу транспортний засіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Для настання деліктної відповідальності за ст. ст. 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Верховний Суд звернув увагу на те, що, хоча цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях і передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, позивач повинен довести, що протиправні дії вчинено саме тією особою, до якого пред`явлено позов (постанова від 10.06.2019 року в справі № 591/5118/14-ц).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Позивача доведено, що шкоди майну позивача завдано саме з вини відповідача.

Однак, враховуючи вище зазначені норми права, суд вважає, що звернення позивача до суду з позовом саме до винуватця ДТП є передчасним і виходить з наступного.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договори.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування є підстави, зазначені у ст.991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування», а також інші підстави, передбачені Договором страхування.

Згідно зі ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Стаття 26 Закону України «Про страхування» передбачає що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Разом з тим, суд звертає увагу, що страховик не відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування.

Відомостей про те, що позивач надавав страховику оригіналів актів виконаних робіт зі станції технічного обслуговування та документів, що підтверджують дійсні витрати на відновлювальний ремонт (квитанції, чеки), для перегляду розміру страхового відшкодування по страховій справі, матеріали справи не містять.

Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ст. 2 Закону № 1961-IV).

Особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 ст. 1Закону № 1961-IV).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За вимогами ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 Закону № 1961-ІV передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

З 01.07.2022 року збільшились розміри страхових сум з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів (Постанова НБУ № 109).

Національний банк за поданням МТСБУ прийняв рішення щодо збільшення з 01.07.2022 року страхових сум (максимального розміру виплат) за договорами ОСЦПВ:

- до 160 000 гривень на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну потерпілих;

- до 320 000 гривень на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих.

У ст. 1194 ЦК України зазначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Розмір позовних вимог складає 12 583,60 грн, страхова компанія виплатила позивачу 22 000,00 грн, загальна вартість ремонту автомобіля позивачем визначена у розмірі 34 583,60 грн., що в загальному не перевищує встановленого розміру ліміту і має виплачуватись не відповідачем, а страховою компанією.

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України (допустимість доказів) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, на підставі наведених в рішенні норм Закону, саме страхова компанія має розглянути питання щодо відшкодування на користь позивача страхового відшкодування в межах встановленого ліміту.

Вимоги позову про відшкодування витрат позивача на оцінку заподіяної матеріальної шкоди не можуть бути задоволені, оскільки заявлені не до тієї особи. Тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Суд констатує, що поданими доказами доведено, що саме відповідач пошкодив належний позивачу транспортний засіб, чим завдав йому матеріального збитку. Проте, в судом встановлено, що пред`явлена до стягнення сума не перевищує страховий ліміт, і питання щодо її відшкодування має бути розглянуто страховою компанією.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 12 583,60 грн.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 274-279, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.О. Горбенко