КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 752/17325/22

номер провадження: 22-ц/824/3425/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Гаращенка Д.Р., Немировської О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гулійчука Сергія Вікторовича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2023 року у складі судді Ольшевської І.О., у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року публічнеакціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 26 лютого 2010 року у справі №2-27/10 позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено та стягнуто на його користь з ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу за кредитним договором №111-Ф/08 від 29 травня 2008 року у розмірі 68 075,01 доларів США та 17 519 грн 21 коп., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на майно, що було передано в іпотеку. Указане рішення суду набрало законної сили 09 березня 2020 року. Позивач зазначав, що у процесі виконання цього рішення суду було реалізоване заставне майно, однак коштів від реалізації виявилось недостатньо для задоволення вимог банку. На день подання до суду позову вказане вище рішення суду в повному обсязі не виконане, заборгованість не погашена, тому позивач вважав, що з відповідача на підставі ст.625 ЦК України підлягають стягненню три проценти річних за період з 24 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 5 001,18 доларів США.

З урахуванням наведеного, ПАТ АБ «Укргазбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь три проценти річних у розмірі 5 001,18 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України (далі - НБУ) станом на 23 лютого 2022 року складало 144 972 грн 62 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2023 року позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 5 001,18 доларів США, що станом на 23 лютого 2022 року згідно офіційного курсу НБУ складає 144 972 грн 62 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судовий збір у розмірі 2 481 грн 00 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у відповідача існує невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що пов`язане з невиконанням рішення суду, а тому у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст. 625 ЦК України у вигляді стягнення з боржника (відповідача) трьох процентів річних в рахунок компенсації за прострочення виконання грошового зобов`язання за період та у розмірах, визначених позивачем (кредитором).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Гулійчук С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на підтвердження заявлених позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» надало рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 26 лютого 2010 року у справі №2-27/10. Однак відповідно до даних Єдиного реєстру судових рішень вказане судове рішення не існує. Тому вважає, що надані до суду першої інстанції документи, не можуть бути належним та допустимим доказами наявності боргу та його розміру, оскільки нічим не підтверджується і його правильність неможливо перевірити.

Крім того, на думку скаржника, наданий банком розрахунок заборгованості не оформлений належним чином, оскільки в ньому не зазначено прізвища посадової особи, яка має право складати такий розрахунок, що не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів.

Зазначає, що при укладенні договору ПАТ АБ «Укргазбанк» не дотрималось вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Стверджує, що з моменту відкриття банківського рахунку минуло вже 15 років, тому відповідач не пам`ятає чи саме ці документи він підписував, наявність оригіналу якої ставиться під сумнів самим позивачем, тому просить виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» не скористалось своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направило.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 144 972 грн 62 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до змісту ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи,що 29 травня 2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений кредитний договір №111-Ф/08, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у сумі 60 400,00 доларів США.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, ПАТ АБ «Укргазбанк»посилалось на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 26 лютого 2010 року у справі №2-27/10.

Статтею 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» (далі - Закон) визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Відповідно до ст.3 Закону для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 4 Закону, судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Згідно зі ст.7 Закону, у текстах судових рішень, що відкриті для загального доступу, не можуть бути розголошені такі відомості: 1) місце проживання або перебування фізичних осіб із зазначенням адреси, номери телефонів чи інших засобів зв`язку, адреси електронної пошти, реєстраційні номери облікової картки платника податків, реквізити документів, що посвідчують особу, унікальні номери запису в Єдиному державному демографічному реєстрі; 2) реєстраційні номери транспортних засобів; 3) номери банківських рахунків, номери платіжних карток; 4) інформація, для забезпечення захисту якої розгляд справи або вчинення окремих процесуальних дій відбувалися у закритому судовому засіданні; 5) інші відомості, що дають можливість ідентифікувати фізичну особу. Такі відомості замінюються літерними або цифровими позначеннями.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень, до якого відповідно до ч.5 ст.7 Закону судді мають повний доступ, вбачається, що заочним рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 26 лютого 2010 року у справі №2-27/2010 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 68 075, 01 доларів США та 17 519 грн 21 коп., з яких: 57 124 доларів США - частина несплаченого кредиту; 2 772 доларів США - прострочений кредит; 8 179,01 доларів США - прострочені відсотки; 3 544 грн 45 коп. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту; 9 724 грн 76 коп. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків; 2 300 грн 00 коп. - витрати за вчинення виконавчого напису; 1 700 грн 00 коп. - сплачене державне мито та 250 грн 00 коп. за інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в суді. Звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 111 - Ф від 29 травня 2008 року на:

трьохкімнатну квартиру, житловою площею 61,6 кв.м, загальною площею 112,9 кв. м, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Партнер - інвест» та належить йому (іпотекодавцю) на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 14 грудня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Драною Н.М., зареєстрованого комунальним підприємством «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 16 квітня 2008 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 21399890, номер запису 177 в книзі ЮЖ2;

трьохкімнатну квартиру, житловою площею 59,2 кв. м, загальною площею 96,0 кв. м, яка знаходиться у АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 14 грудня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Драною Н.М. за реєстровим № 111, зареєстрований Комунальним підприємством «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 15 січня 2008 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 21399255, номер запису 2454-1 в книзі ФЖ16.

Надано ПАТ АБ «Укргазбанк» всі повноваження на реалізацію цих квартир шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншими особами-покупцями.

Вказане заочне рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 26 лютого 2010 року у справі №2-27/2010 суду в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 09 березня 2010 року.

З наведених підстав, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до даних Єдиного реєстру судових рішень вказане вище заочне рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 26 лютого 2010 року у справі №2-27/10 не існує.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вказаного заочного рішення, 09 березня 2010 року судом було видано виконавчий лист №2-27/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 68 075,01 доларів США та 17 519,21 грн 00 коп.; звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №111-Ф від 29 травня 2008 року на трикімнатну квартиру, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , що належить ТОВ «Будівельна компанія «Партнер-інвест»; на трикімнатну квартиру, яка знаходиться у АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 .

Із постанови про закінчення виконавчого провадження від 30 грудня 2016 року ВП НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №2-27/2010 вбачається, що коштів у сумі 145 031 грн 82 коп., що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Також із постанови про закінчення виконавчого провадження від 25 березня 2019 року ВП НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа №2-27/2010 вбачається, що коштів від реалізації заставного майна недостатньо для задоволення вимог. Всього стягнуто від реалізації майна боргу 190 497 грн 81 коп., всього стягнуто виконавчого збору 19 049 79 коп., всього стягнуто витрат 220 грн 00 коп.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань.

Нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19).

При цьому у постанові від 18 липня 2018 року у справі №361/7939/15-ц Верховний Суд указав, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду призводить до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього за рішенням суду, та інших втрат, а, отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням трьох процентів річних нарахованих відповідно до ст.625 ЦК України.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, установивши, що заочне рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 26 лютого 2010 року не виконано ОСОБА_1 належним чином, що свідчить про існування у відповідача невиконаного грошового зобов`язання перед ПАТ АБ «Укргазбанк», то у позивача як кредитора, наявні правові підстави вимагати від ОСОБА_1 сплату трьох процентів річних, нарахованих відповідно до ст.625 ЦК України, за весь період прострочення виконання такого грошового зобов`язання.

Згідно складеного ПАТ АБ «Укргазбанк»розрахунку за період з 24 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року сума процентів річних, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь банку відповідно до ст.625 ЦК України складає 5 001,18 доларів США, що еквівалентно 144 972 грн 62 коп.

Цей розрахунок складений уповноваженою особою ПАТ АБ «Укргазбанк», підписаний та погоджений директором ОД АБ «Укргазбанк», а також скріплений печаткою банку.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що наданий банком розрахунок заборгованості не оформлений належним чином, оскільки в ньому не зазначено прізвища посадової особи, яка має право складати такий розрахунок, є безпідставними.

Правильність наданого ПАТ АБ «Укргазбанк»розрахунку була перевірена судом. До того ж, ні у суді першої інстанції, ні під час, даного апеляційного провадження, відповідачем не було надано власного розрахунку та не вказано про допущення банком арифметичних неточностей при складанні вказаного вище розрахунку.

Отже, установивши, що у відповідача існує невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що пов`язане з невиконанням рішення суду, яке набрало законної сили, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст.625 ЦК України у вигляді стягнення з боржника (відповідача) трьох процентів річних в рахунок компенсації за прострочення виконання грошового зобов`язання за період та у розмірах, визначених позивачем (кредитором).

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що при укладенні кредитного договору№111-Ф від 29 травня 2008 рокуПАТ АБ «Укргазбанк» не дотрималось вимог чинного законодавства, оскільки вказані обставини не стосуються предмету доказування у даній справі (компенсації за прострочення виконання грошового зобов`язаннящодо невиконання рішення суду, яке набрало законної сили).

Крім того, обставини існування між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 кредитних правовідносин за кредитним договором №111-Ф від 29 травня 2008 рокуустановлено заочним рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 26 лютого 2010 року у справі № 2-27/10, яке не оскаржувалось та набрало законної сили 09 березня 2020 року, а відтак є обов`язковим до виконання в силу імперативних приписів ст.129 Конституції України.

З цих же підстав колегія судів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не пам`ятає, які саме документи щодо отримання кредиту він підписував.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції виконано вимоги ст.89 ЦПК України щодо оцінки доказів і ст.263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно досліджено і оцінено докази та встановлено обставини у справі, правильно застосовано норми матеріального права, внаслідок чого ухвалено законне та обґрунтоване рішення про відмову в позові.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2023 року - без змін.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гулійчука Сергія Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: