Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2311/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2024 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Богаш Н.Я., про визнання права власності на спадкове майно за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Богаш Н.Я., про визнання права власності на спадкове майно за законом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_5 та після його смерті залишився сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЗК №0064510, виданий на його ім`я Головою Виноградівської районної адміністрації 10.04.1997 року на підставі рішення Виноградівської райдержадміністрації №138 від 27.03.1997 року. Спадщину позивачкою прийнято в порядку ст. 1268 ЦК України, поскільки на момент смерті спадкодавця фактично вони з ним проживали разом, що стверджується довідкою №20.4-07/248 від 02.04.2024 року, виданою старостою Великокомятівського старостинського округу. Інформація про земельну ділянку міститься у матеріалах схеми розпаювання КСГП ім.Ватутіна та збірних кадастрових планах земельних ділянок, де зазначені місце розташування, номер земельної ділянки та площа. Крім позивачки спадкоємцями щодо спадщини померлого є її діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та мати померлого ОСОБА_2 . При зверненні в нотаріальну контору в порядку передбаченому ст. 1269 ЦК України, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. У зв`язку із втратою оригіналу правовстановлюючого документа позивачка змушена звернутися за встановленням права на спадщину у судовому порядку.

Сторони та третя особа будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в підготовче засідання не з`явилися.

Позивач подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідачі подали до суду заяви про визнання позовних вимог та про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про смерть.

Останнім місцем проживання спадкодавця ОСОБА_5 було АДРЕСА_1 .

Заповіту ОСОБА_5 не залишив, а тому спадкування проводиться в порядку спадкування за законом.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до складу якої входить зокрема на право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ЗК №0064510, виданий на ім`я померлого Головою Виноградівської районної адміністрації 10.04.1997 року на підставі рішення Виноградівської райдержадміністрації №138 від 27.03.1997 року.

Інформація про земельну ділянку міститься у матеріалах схеми розпаювання КСГП ім.Ватутіна та збірних кадастрових планах земельних ділянок, де зазначені місце розташування, номер земельної ділянки та площа.

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті чоловіка позивачки ОСОБА_5 є його дружина, позивачка по справі ОСОБА_1 , їх діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (відповідачі) та мати померлого ОСОБА_2 ( відповідачка).

Інших спадкоємців немає.

Відповідачі на спадщину не претендують, що стверджується заявами відповідачів, поданими до суду.

Суд констатує, що після смерті чоловіка позивачка прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживала разом з спадкодавцем на день його смерті, що стверджується довідкою №20.4-07/248 від 02.04.2024 року, виданою старостою Великокомятівського старостинського округу.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

У зв`язку з необхідністю оформлення спадщини, що залишилася після смерті чоловіка позивачка звернувся до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Богаш Н.Я., однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадщину, що стверджується листом приватного нотаріуса від 03.04.2024 за № 02-14/56.

Разом з цим з матеріалів справи встановлено, що правовстановлюючий документ на спадкові майнові права втрачено, у позивачки наявна тільки його копія.

Таким чином, позивачка не має можливості оформити спадщину у регламентованому порядку через нотаріальну контору із-за відсутності правовстановлюючих документів на майнові права.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до п. 3.5. листа ВССУ від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності па земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно до статті 125 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачкою вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачкою на законних підставах набуто право на земельну частку (пай) у порядку спадкування, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 200, 206, 223, 259, 263-265, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в контурі № НОМЕР_2 , ділянка № НОМЕР_3 , площею 0,2600 га та в контурі № НОМЕР_4 , ділянка № НОМЕР_5 , площею 0,3000 га, в порядку спадкування за законом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 20.05.2024.

ГоловуючийТ. Ю. Левко