КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою адвоката Колінько Альони Валеріївни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», на рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року та на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2023 року, ухвалені під головуванням судді Григоренко І.В.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У травні 2022 року ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості.

Вимоги позову мотивує тим, що 25 липня 2021 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №831036440 на суму 11 750,00 гривень.

Згідно пункту 1.3 договору кредитодавець надав перший транш за договором в сумі 11 750,00 гривень строком на 30 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника, що засвідчує факт укладання між сторонами кредитного договору у формі електронного документу згідно Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Закону України "Про електронну комерцію".

Згідно пунктів 1.3, 1.7, 1.9.1 договору позичальник зобов`язувався повернути кредит протягом 30 днів, сплатити проценти за користування в розмірі 1,44% від суми першого траншу за кожен день користування.

24 серпня 2021 року строк платежу за дисконтним періодом закінчився. Відповідачка не виконала свої зобов`язання - кредит не повернула, проценти не сплатила.

Вказує, що станом на 10 січня 2022 року заборгованість за договором становить 51 656,00 гривень, з яких: 11 750,00 гривень - сума траншу в межах кредитного ліміту; 5 076,00 проценти за користування кредитом у дисконтний період; 34 830,00 гривень - проценти за користування кредитом після дисконтного періоду.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" суму заборгованості у розмірі 51 656,00 гривень та судові витрати.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2023 року стягнуто з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Стягнуто з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із явкою до суду, у розмірі 1 011,24 грн.

Не погодившись з ухваленими рішеннями, ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, неправильне встановлення фактичних обставин справи.

Вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про відсутність доказів перерахунку коштів. Так, при подачі позову до матеріалів справи додано документ, що підтверджує факт перерахування кредитних коштів відповідачці та який підтверджує обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Вказує, що 10 січня 2022 року є датою складення та підписання позовної заяви позивачем, а не фактичного направлення та подання до Печерського районного суду міста Києва.

Представником позивача пізніше, а саме 24 січня 2022 року, проведено засвідчення копій матеріалів позовної заяви, у тому числі і листа Альфа-Банку вих.№05968-43.2-б/б від 24 січня 2022 року, яким підтверджується перерахування коштів.

Матеріалами справи підтверджується, що позовна заява подана позивачем 26 травня 2022 року, про що свідчить відповідний відтиск штампу "одержано" канцелярії Печерського районного суду міста Києва.

Звертає увагу, що днем подання заяви до суду є не дата, вказана у позовній заяві, а день її реєстрації в канцелярії суду або день відправлення заяви на адресу суду поштою.

Вказує, що у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Уважає, що позивач повністю виконав свої зобов`язання за договором кредитної лінії №831036440 від 25 липня 2021 року, перерахував в повному обсязі грошові кошти згідно умов кредитного договору відповідачці, яка у свою чергу, не виконала взятих на себе зобов`язань та всіляко намагається уникнути відповідальності за порушення умов кредитного договору та не сплачувати заборгованість у повному обсязі.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року та додаткове рішення від 26 грудня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким вимоги позову задовольнити.

31 липня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Гаращака В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на апеляційну скаргу.

Посилається на необґрунтованість та безпідставність апеляційної скарги.

Вказує, що позивачем не надано доказів дійсності укладення кредитного договору №831036440 від 25 липня 2021 року із відповідачкою; не надано доказів видачі грошових коштів відповідачці; позивач вказує на суму заборгованості, яка є відмінною від графіку платежів та нарахована поза межами строку кредитування, визначеного кредитним договором.

Зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували електронне листування між сторонами, обмін інформацією, наявність анкети та інше, що підтверджує дійсність укладення Кредитного договору в порядку, визначеному Законом України "Про електронну комерцію".

До суду не надано жодного витягу з інформаційної системи суб`єкта електронної комерції (первинний кредитор), який мав би підтверджувати дотримання положень Закону України "Про електронну комерцію".

Зазначає, що на підтвердження укладення кредитного договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Лист АТ "Альфа-Банк" від 24 січня 2022 року №05968-43.2-б/б, засвідчений юрисконсультом ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" 10 січня 2022 року, не є документом, що відповідає вимогам щодо документів первинної бухгалтерської документації, а відповідно скаржником не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження видачі відповідачці кредиту.

Звертає увагу, що із наданого листа не убачається, що кошти були направлені у зв`язку із підписанням кредитного договору №831036440 від 25 липня 2021 року, а також направлені саме відповідачці та отримані останньою.

Вказує, що матеріали справи не містять доказів того, що 24 січня 2022 року проведено засвідчення копій матеріалів позовної заяви, у тому числі і листа АТ "Альфа-Банк" №05968-43.2-6/6 від 24 січня 2022 року.

Погоджується з висновками суду першої інстанції про неналежність та недопустимість листа АТ "Альфа-Банк" від 24 січня 2022 року №05968-43.2-б/б.

Заявлений розмір заборгованості до стягнення не відповідає умовам кредитного договору.

Зазначає, що умовами кредитного договору чітко визначено строк кредитування та порядок сплати процентів за кредитним договором. Дійсно, кредитний договір містить умови щодо можливості нарахування позивачем процентів за користування коштами "понад Дисконтний період". Разом з цим, згідно частини 8 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Встановивши в кредитному договорі умову щодо можливості нарахування процентів за кредитом, таке суперечить принципами цивільного законодавства, а наявність у кредитному договорі чіткого строку дії договору та сплати процентів за графіком платежів до 24 серпня 2021 року є таким, що захищає та трактується на користь споживача.

Вказує, що за представництво інтересів у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 гривень. Докази понесення витрат на правничу допомогу будуть надані до суду до ухвалення рішення суду.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін. Стягнути судові витрати.

До відзиву на апеляційну скаргу адвокатом Гаращака В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано клопотання про неприйняття доказів.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що скаржником до апеляційної скарги додано заявку на оформлення кредитного договору та довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі фінансової установи.

Вказує, що подані документи не надавались скаржником під час розгляду справи судом першої інстанції, а також під час направлення апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції відсутнє клопотання про долучення доказів.

Звертає увагу, що докази, додані до апеляційної скарги, існували на момент розгляду справи у суді першої інстанції, проте не були подані до суду, а в суді апеляційної інстанції відсутнє клопотання про їх долучення.

Просить здійснювати розгляд апеляційної скарги без дослідження доказів, що додані до неї.

До відзиву на апеляційну скаргу адвокатом Гаращака В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , додано клопотання про повернення апеляційної скарги.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що позивач у підсистемі Електронний суд ЄСІТС має зареєстрований електронний кабінет.

Стверджує, що посилання представника скаржника на ознайомлення із справою 02 квітня 2024 року не є поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" мало безперешкодну можливість ознайомитись з оскаржуваними рішеннями та подати апеляційну скаргу у передбачений ЦПК України строк.

Мотивуючи наведеним, просить суд визнати зазначені скаржником підстави для поновлення строку на оскарження судового рішення неповажними, апеляційну скаргу визнати неподаною та повернути особі, яка її подала.

13 серпня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла відповідь ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" на відзив адвоката Гаращака В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на апеляційну скаргу.

Стверджує, що доводи відзиву на апеляційну скаргу про непідписання кредитного договору не відповідають дійсності.

Вказує, що 25 липня 2021 року відповідачка, заповнюючи заявку на укладення кредитного договору, зазначила свої персональні дані, що були відомі тільки їй.

Оспорюваний договір містить всі істотні умови, зокрема: предмет договору; суму договору; строк договору; інформацію про відсотки за користування кредитом; права та обов`язки сторін.

Згідно пункту 4.4 договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України "Про електронну комерцію", що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. З огляду на це відповідачка підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, інформація про підпис міститься в кінці договору у вигляді QR-коду (ідентифікатор MNV3W7F7), що повністю спростовує доводи відповідачки.

Вказує, що ідентифікатор MNV3W7F7 було відправлено відповідачці 25 липня 2021 року о 15:01:15 на її номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який вона вказала в заявці на укладення кредитного договору та який міститься в реквізитах кредитного договору. Ідентифікатор введено 25 липня 2021 року о 15:02:18, що підтверджує факт того, що відповідачка отримала його на свій мобільний телефон та підписала кредитний договір.

Вказує, що твердження відповідачки про відсутність у неї примірнику договору є безпідставні, оскільки згідно правил, з якими відповідачка погодилась під час подання заявки на укладення кредитного договору, електронний договір, графік платежів, додаткові угоди та інші додатки до електронного договору зберігаються в електронному вигляді та доступні клієнту в особистому кабінеті.

Зазначає, що інформація була надана фінансовою установою з дотриманням всіх вимог законодавства, викладена чітко, зрозуміло та у доступній формі. Відповідачкою вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту від фінансової установи, тобто відповідачка самостійно для себе визначила необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого проявила намір вступити з позивачем в договірні відносини на умовах визначених правилами.

Вказує на помилкове посилання відповідачкою на Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та Закону України "Про банки та банківську діяльність".

Звертає увагу, що ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" не являється банком України, не відкриває банківські рахунки своїм клієнтам, відтак вищезазначені нормативно-правові акти не розповсюджуються на діяльність позивача. У свою чергу позивач є фінансовою установою, що надає фінансові послуги відповідно до чинного законодавства України та Закону України "Про фінансові послуги та фінансова компанії". Фінансова компанія звертається до банку еквайра, в якому у неї відкритий рахунок для ініціювання платіжної операції між рахунками юридичної особи та фізичних осіб.

Саме лист Альфа-Банку №05968-43.2-б/б від 24 січня 2022 року, наданий на вимогу фінансової установи, підтверджує перерахунок коштів за договором та містить інформацію щодо виконання банком ініційованого платежу фінансовою установою про зарахування коштів із відміткою про успішне виконання операції. Таким чином, слід уважати, що грошові кошти у розмірі 11 750,00 гривень перераховані 25 липня 2021 року належним чином на банківську карту відповідачки № НОМЕР_2 , відповідно до договору.

Зокрема цей платіжний документ містить інформацію щодо коду транзакції, особи, яка перерахувала кошти, номер платіжного реквізиту одержувача, дату та суму перерахування, відмітку про здійснення успішної транзакції та підпис посадової особи, у відповідності до Закону України "Про платіжні послуги" та постанови Правління Національного банку України "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунку в національній валюті користувачів платіжних послуг" від 29 липня 2022 року №163.

Щодо правомірності нарахування відсотків та пені вказує, що договір правомірно містить в собі умови про сплату відсотків за користування кредитними грошима.

Уклавши договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та правил, які є невід`ємною частиною до нього. Відповідач мав змогу ознайомитись з умовами договору ще до його оформлення, отримав екземпляр договору на власну електронну пошту, а також мав вільний доступ до умов договору на сайті фінансової установи.

Зазначає, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до позивача з метою отримання кредитних коштів. Відповідачка є клієнтом ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" з 28 квітня 2021 року та вже укладала три договори кредитування з Фінансовою установою, два з яких виконала у повному обсязі, погодившись з усіма умовами, в тому числі відповідальністю за порушення зобов`язань по оплаті, сплативши відсотки за користування коштами, які були надані у кредит за договорами №433397851 від 28 квітня 2021 року, №380268007 від 24 травня 2021 року.

Посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах №234/7159/20 від 10 червня 2021 року, №243/6552/20 від 02 листопада 2021 року, №404/502/18 від 23 березня 2020 року, №524/5556/19 від 12 січня 2021 року, №732/670/19 від 09 вересня 2020 року, №127/33824/19 від 07 жовтня 2020 року.

Мотивуючи наведеним, просить рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким вимоги позову задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що в матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази на підтвердження перерахування позивачем грошових коштів за Договором № 831036440 від 25 липня 2021 року, тобто докази належного виконання договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Відповідно до даних заявки на отримання кредиту убачається, що така містить персональні дані ОСОБА_1 , контактні дані для зв`язку, серію та номер паспорту та РНОКПП. Зазначено відомості про дохід та номер банківської картки (а.с. 4).

25 липня 2021 року між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №831036440. За умовами вказаного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 11 750,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту "СМАРТ" Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА".

Відповідно до пункту 1.3 договору кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 11 750,00 гривень одразу після укладення договору, який має бути повернуто 24 серпня 2021 року.

Згідно пункту 1.7 договору кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 24 серпня 2021 року. У випадку надання першого Траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.

Згідно пункту 1.8 сторони погодили, що встановлений в пункті 1.7 договору строк дисконтного періоду та відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.

Згідно пункту 1.9. Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом в наступному порядку: підпункт 1.9.1.виключно на період строку, визначено в пункті 1.7. Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 525,60% річних, що становить 1,44% від суми Кредиту, за кожний день користування ним; підпункт 1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах пункту 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в пункті 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 541,69% річних, що становить 1,44% в день від суми кредиту за кожний день користування ним; підпункт 1.9.3. у випадку користування Кредитом з боку Позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому пунктом 1.8. Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовується з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70% в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду.

У пункті 1.12. Договору сторони погодили, що факт користування Позичальником суми наданого кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування Кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: підпунктом 1.12.1. визначено, що зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожний раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду;пп.1.12.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.

Згідно пункту 4.1 договору невід`ємною частиною цього договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця.

Строк дії договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту визначеного в пункті 1.7 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту передбачених пунктом 1.8 та пунктом 1.12.1 договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання (пункт 4.2 договору).

Відповідно до пункту 4.3 сторони погодились, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України.

Згідно пункту 4.4 сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України "Про електронну комерцію", що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис.

Згідно даних довідки №05968-43.2-б/б від 24 січня 2022 року, виданої начальником відділу розвитку електронної комерції убачається, що в рамках операції C43F6E9608B10142E053AC112B0D0134 від 02 березня 1932 року, грошові кошти у розмірі 11 750,00 гривень успішно перераховані на карту отримувача НОМЕР_2 . Код авторизації платежу: 619110, ARN: 942, номер платежу на стороні ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" - 459CE6A5-6427-48B4-8255-2C2245EB5B5B (а.с. 8).

Згідно даних розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії №831036440 від 25 липня 2021 року станом на 10 січня 2022 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" склала:

- сума траншу в межах кредитного ліміту - 11 750,00 гривень;

- проценти за користування кредитом у Дисконтний період (11 750,00 гривень * 1,44% = 169,20 гривень в день), 30 днів * 169,20 гривень = 5 076,00 гривень (з 25 липня 2021 року по 24 серпня 2021 року);

- проценти за користування кредитом після дисконтного періоду (11 750,00 гривень * 2,30% = 387,00 гривень в день), 90 днів * 387,00 гривень = 34 830,00 гривень (з 25 серпня 2021 року по 23 листопада 2021 року).

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

До апеляційної скарги скаржником додано паспорт споживчого кредиту продукту "СМАРТ" до договору №831036440 від 25 липня 2021 року, копію кредитного договору №831036440 від 25 липня 2021 року, що були подані до суду першої інстанції.

Окрім цього, до апеляційної скарги додано довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі Фінансової установи, заявку на отримання грошових коштів в кредит від 25 липня 2021 року, копію паспорту та РНОКПП ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1-3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Із змісту апеляційної скарги убачається, що долучивши до апеляційної скарги докази, скаржник не ставить питання про їх долучення до матеріалів справи, не зазначає поважність причин не подання вказаних доказів до суду першої інстанції.

В постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року у справі №499/895/19 роз`яснено, що сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог, аргументів та формуванні їх доказової бази. Це відповідає і практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права відповідно до Закону України від 23 лютого 2006 року 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Наприклад, ЄСПЛ у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine, заява № 3236/03, пункт 40) зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.

Відтак, оскільки позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, протягом всього часу розгляду справи у суді першої інстанції не скористався своїм правом на подання клопотань про долучення доказів, а також не надав доказів неможливості подання таких клопотань до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, ураховуючи положення частини третьої статті 367 ЦПК України, апеляційний суд не приймає докази, долучені до апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Згідно змісту позовної заяви така датована 10 січня 2022 року (вих. №43223).

До позовної заяви додано документи, завірені 10 січня 2022 року юрисконсультом ОСОБА_2 .

Відповідно до даних штампу Печерського районного суду міста Києва убачається, що позовна заява отримана судом 26 травня 2022 року (а.с.1).

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 травня 2022 року головуючу суддю визначено Григоренко І.В.

Відповідно до частини 1 статті 184 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Аналіз частини 1 статті 184 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що днем подання заяви до суду є не дата, вказана у позовній заяві, а день її реєстрації в канцелярії суду або день відправлення заяви на адресу суду засобами поштового зв`язку.

За установлених обставин, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги в частині помилкових висновків про те, що позовну заяву подано до суду 10 січня 2022 року.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 569/1646/14-ц (провадження № 61-5020св18), від 14 квітня 2020 року у справі № 628/3909/15 (провадження № 61-42915св18), від 21 липня 2021 року у справі № 758/2418/17 (провадження № 61-9694св20), від 14 липня 2022 року у справі № 204/4341/17 (провадження № 61-4389св21).

Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, у разі відсутності цієї істотної умови договір вважається неукладеним. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей.

Таким чином, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики, яку повинен встановити суд у справах цієї категорії.

На підтвердження факту перерахування коштів за договором кредитної лінії позивач посилається на лист начальника відділу розвитку електронної комерції Альфа Банк №05968-43.2-б/б від 24 січня 2022 року.

Із змісту зазначеного листа убачається, що в рамках операції C43F6E9608B10142E053AC112B0D0134 від "02 березня 1932 року", грошові кошти у розмірі 11 750,00 гривень успішно перераховані на карту отримувача НОМЕР_2 . Код авторизації платежу: 619110, ARN: 942, номер платежу на стороні ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" - 459CE6A5-6427-48B4-8255-2C2245EB5B5B.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Лист Альфа Банку, на який посилається позивач, як доказ перерахування коштів, колегія суддів відхиляє, оскільки його зміст не підтверджує перерахування коштів, а сам по собі лист не є підтвердженням здійсненої фінансової операції. Окрім цього, датою операції значиться "02 березня 1932 року", будь-яких відомостей про допущення помилки у даті операції матеріали справи не містять.

Інших доказів на підтвердження факту перерахування грошових коштів відповідачці на виконання умов договору позивачем в суді першої інстанції не надано.

За установлених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Доводів щодо не згоди із розміром стягнутих витрат на правничу допомогу апеляційна скарга не містить.

Щодо клопотання представника відповідачки про повернення апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Установлено, що у клопотанні представник відповідачки посилається на відсутність поважних причин пропуску позивачем строку на апеляційне оскарження.

З матеріалів справи установлено, що апеляційну скаргу подано скаржником засобами поштового зв`язку 01 травня 2024 року. Апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 травня 2024 року надано оцінку доводам скаржника щодо наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року та додаткового рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2023 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 травня 2024 року поновлено адвокату Колінько А.В., яка діє в інтересах ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», строк на апеляційне оскарження рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року. Поновлено адвокату Колінько А.В., яка діє в інтересах ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», строк на апеляційне оскарження додаткового рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2023 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Колінько А.В., яка діє в інтересах ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», на рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року та на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2023 року.

Ураховуючи те, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження та наявність підстав для його поновлення вирішено ухвалою Київського апеляційного суду від 31 травня 2024 року, колегія суддів не убачає підстав для задоволення подано клопотання про повернення апеляційної скарги.

Відповідно до підпункту в) пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки вказав, що витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції становлять 8 000,00 гривень. Докази таких витрат будуть надані до суду до ухвалення рішення.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 3 статті 137 ЦПК України).

Відповідно до абзацу 1 частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З аналізу наведених норм процесуального закону вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі.

За загальним правилом, питання про стягнення таких витрат має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви «про це» до закінчення судових дебатів.

З матеріалів справи установлено, що заявивши у відзиві на апеляційну скаргу про розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, представником відповідачки до ухвалення судового рішення не надано жодного доказу на їх підтвердження.

Так, матеріали справи не містять ані договору про надання договору правничої допомоги, ані акту виконаних робіт, ані доказів фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Ураховуючи те, що за час розгляду справи у суді апеляційної інстанції стороною відповідача не надано жодного доказу на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів не убачає підстав стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Гаращака Василя Васильовича , який діє в інтересах ОСОБА_1 про повернення апеляційної скарги - відмовити.

Апеляційну скаргу адвоката Колінько Альони Валеріївни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року залишити без змін.

Додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 26 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова