провадження № 2/205/751/24
16 квітня 2024 року м. Дніпро
Ленінський районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Саруханової К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,
17.11.2023 року позивач звернулась до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь кошти в розмірі 1 250 доларів США, що еквівалентно 46 500 грн., та судові витрати по справі.
Позов мотивований тим, що 07.06.2023 року між позивачем (покупцем) та відповідачем (продавцем) укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна 54/100 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Пунктом 2.1 Договору погоджено, що продавець згоден продати, а покупець згоден купити майно за даним договором за 334 800 грн., що є еквівалентом 9 000 доларів США, уклавши в строк та на умовах цього договору основний договір. В рахунок сплати вартості майна за основним договором, покупець до моменту укладення цього договору сплатив продавцю 46 500 грн., що складає еквівалент 1 250 доларів США, що мають статус авансу. У п. 5.3 Договору погоджено, що у разі невиконання обов`язків щодо укладення основного договору за ініціативою продавця, останній зобов`язується повернути покупцю протягом 3 днів отриману по договору суму та сплатити штраф у розмірі 100 % авансу. Договором передбачено, що укладення і нотаріальне посвідчення основного договору здійснюється не пізніше 07.09.2023 року. Станом на 07.09.2023 року договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено не було. Відповідачем повернуто позивачу кошти в розмірі 1 250 доларів США. Оскільки відповідач під час повернення авансу не сплатила штраф у розмірі 100 % авансу, то позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 22.11.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
У судове засідання позивач не з`явилась, натомість її представник адвокат Жежель С.С. письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Письмових заяв та/або відзиву від неї не надходило.
На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що 07.06.2023 року ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено попередній договір (купівлі-продажу нерухомого майна) 54/100 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).
Пунктом 2.1 Договору погоджено, що продавець згоден продати, а покупець згоден купити майно за даним договором за 334 800 грн., що є еквівалентом 9 000 доларів США, уклавши в строк та на умовах цього договору основний договір.
Відповідно до п. 2.3 Договору в рахунок сплати вартості майна за основним договором, покупець до моменту укладення цього договору сплатив продавцю 46 500 грн., що складає еквівалент 1 250 доларів США, що мають статус авансу за основним договором.
У п. 5.3 Договору погоджено, що у разі невиконання обов`язків щодо укладення основного договору за ініціативою продавця, останній зобов`язується повернути покупцю протягом 3 днів отриману по договору суму та сплатити штраф у розмірі 100 % авансу.
Згідно з п. 6.1 Договору за домовленістю сторін укладення і нотаріальне посвідчення основного договору здійснюється не пізніше ніж 07.09.2023 року.
Відповідно до п. 3 додаткової угоди по попередньому договору (купівлі-продажу нерухомого майна) від 07.09.2023 року угода не відбулась у зв`язку з тим, що продавець не підготувала всі необхідні документи, а також відмовляється від продажу майна (а.с. 8).
Згідно з п. п. 2, 3 додаткової угоди по попередньому договору (купівлі-продажу нерухомого майна) від 08.09.2023 року угода не відбулась у зв`язку з тим, що продавець не підготувала всі необхідні документи, а також відмовляється від продажу майна. Сторони вирішили розірвати угоду. Сторони підтверджують, що продавець передає зазначені кошти у п. 2 (а.с. 9).
Позивач 13.09.2023 року отримала кошти в розмірі 1 250 доларів США, що підтверджується розпискою (а.с. 10).
За змістом статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають в його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань.
Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Поняття завдатку визначено у статті 570 ЦК України, відповідно до положень якої завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом (ст. 570 ЦК України).
У розумінні поняття завдатку, такий виконує наступні функції: 1) платіжну, яка полягає у тому, що завдаток видається у рахунок належних з боржника за договором платежів (тобто, завдаток є частиною суми, яку боржник зобов`язаний сплатити кредитору за основним договором; 2) забезпечувальну, яка проявляється в тому, що видача завдатку стимулює боржника до належного виконання основного зобов`язання, оскільки у разі порушення забезпеченого завдатком зобов`язання з вини боржника завдаток залишається у кредитора (абз. 1 ч. 1 ст. 571 ЦК України); водночас стимулююча дія завдатку певною мірою спрямована і на кредитора, який у разі порушення основного зобов`язання з його вини повинен повернути боржникові завдаток і додатково сплатити суму у розмірі завдатку чи його вартості (абз. 2 ч. 1 ст. 571 ЦК України); 3) підтверджувальну, суть якої зводиться до того, що видача завдатку засвідчує факт укладення основного договору.
Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу нерухомості.
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до вимог статті 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, у письмовій формі.
Приймаючи до уваги те, що між сторонами основний договір купівлі-продажу нерухомого майна з вини відповідача укладено не було, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 100 % авансу, який складає 1 250 доларів США.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України суд виходить із наступного.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Із матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ОСОБА_1 здійснював адвокат Жежель С.С. на підставі договору № 23-С про надання правової допомоги від 23.10.2023 року (а.с. 11-12).
В акті виконаних робіт № 1 від 25.10.2023 року зазначений обсяг робіт, наданих адвокатом, всього на суму 10 000,00 грн. (а.с. 13).
Позивачем було здійснено оплату послуг адвоката на загальну суму 10 000,00 грн. (а.с. 14).
Також позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. (а.с. 1).
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 11 073,60 грн., з яких: 1 073,60 грн. судовий збір, 10 000,00 грн. витрати на правничу допомогу.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15-16, 526, 546, 570-571, 626-627, 635, 657 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 77-81, 133, 137, 141, 223, 258-259, 263-266, 280-282, 289, 354 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 1 250 доларів США, що еквівалентно 46 500 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 11 073,60 грн., з яких: 1 073,60 грн. судовий збір, 10 000,00 грн. витрати на правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.В. Басова