ЄУ № 235/3635/23
Провадження №2/712/2665/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси

у складі: головуючого судді Стеценко О.С.,

за участю секретаря судового засідання Дубини В.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 травня 2011 року на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

У обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що сторони у період з січня 2010 року по березень 2010 року вели сімейне життя без укладення шлюбу. Сторони є батьками спільної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.05.2011 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини його доходів. 17.05.2013 позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 . Від вказаного шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05.12.2013 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/6 частини його доходів. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 17.10.2023 шлюб між позивачем та ОСОБА_4 розірвано. Позивач зазначає, що у нього змінився стан здоров`я, згідно довідки МСЕК №783002 йому встановлено 3 групу інвалідності за загальним захворюванням, встановлено діагноз «Гіпертонічна хвороба ІІ ступеня тощо», він потребує постійного лікування. У зв`язку із наявністю зазначеного захворювання позивач 23.12.2022 звільнений з роботи за станом здоров`я та з того часу не працює. Оскільки матеріальне становище і стан здоров`я позивача погіршилися, тому позивач звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2024 року справу передано за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2024 року справу прийнято до провадження, призначено підготовче судове засідання на 05 вересня 2024 року.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 25 листопада 2024 року.

Позивач до судового засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог. Пояснила, що на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей. До звернення до суду позивач сплачував аліменти у сумі 3 600,00 грн., протягом останніх трьох місяців аліменти не сплачує. Відповідач зазначає, що аліменти у розмірі 1/6 частини від доходу відповідача не зможуть у повній мірі забезпечити мінімальних потреб спільної з позивачем дитини.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення відповідача, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06.05.2011 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

17.05.2013 ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №104.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 17.10.2023 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

Позивач є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №237.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05.12.2013 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився стан здоров`я і матеріальний стан.

На підтвердження зміни стану здоров`я надав медичні документи.

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1901/189 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 04.05.2023 по 12.05.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у кардіологічному відділенні КНП «Покровська клінічна ЛІЛ» з діагнозом «Атеросклеротичний кардіосклероз».

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5387-542 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01.12.2023 по 11.12.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у кардіологічному відділенні КНП «Покровська клінічна ЛІЛ» з діагнозом «Атеросклеротичний кардіосклероз».

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №783002 ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням до 01 січня 2024 року.

На підтвердження зміни матеріального стану позивач надав копію трудової книжки В НОМЕР_1 , з якої вбачається, що 23.12.2022 позивача звільнено у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров`я.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Позивач зазначив, що визначений судом розмір аліментів він не має можливості сплачувати, оскільки змінився його матеріальний стан та стан здоров`я.

Окрім спільної з відповідачем доньки, позивач має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого з позивача стягнуто аліменти у розмірі у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, після ухвалення судом рішення від 06.05.2011 у позивача народилася ще одна дитина.

Суд зазначає, що зміна сімейного стану позивача, а саме реєстрація шлюбу та народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Аналогічний висновок зроблений, серед інших, у Постановах Верховного суду від 22 липня 2024 року у справі № 688/4308/23 (провадження № 61-5168св24), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21), де зазначено, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дітей, які народилась в іншому шлюбі, а також дружину, без доведення погіршення майнового становища, самі по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено вище і вказує позивач у позовній заяві, з 23.12.2022 ОСОБА_2 звільнено з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» за станом здоров`я, і з того часу позивач не працює, а тому у нього змінився матеріальний стан.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено погіршення матеріального стану, оскільки позивач може мати інші види доходу, окрім заробітної плати (пенсія, допомога по безробіттю, соціальні виплати тощо).

Належними та допустимими доказами щодо матеріального стану є відомості з Пенсійного фонду України (довідка форми ОК-5), відомості з ДРДФО, відомості з управління соціального захисту населення, відомості з центру зайнятості тощо.

Копія однієї сторінки трудової книжки без подання її повної копії не може свідчити про погіршення матеріального стану. Зазначені у ній відомості свідчать про звільнення позивача із займаної посади.

Позивачем не надано доказів відсутності доходів, а у разі наявності розміру його доходів.

Посилання позивача щодо зміни стану здоров`я не підтверджено належними доказами.

Так, виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1901/189, №5387-542, свідчать про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , двічі перебував на стаціонарному лікуванні у кардіологічному відділенні КНП «Покровська клінічна ЛІЛ» з діагнозом «Атеросклеротичний кардіосклероз» з 04.05.2023 по 12.05.2023 та з 01.12.2023 по 11.12.2023, що не може свідчити про хронічність указаного захворювання та про наявність у позивача цього діагнозу станом на день розгляду справи.

Крім того, довідкою серії 12 ААВ №783002 від 14.12.2022 групу інвалідності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено до 01.01.2024, зазначена дата чергового переогляду 14.12.2023.

Таким чином, станом на день розгляду справи та на дату подачі позову до суду (позивач звернувся до суду 20.12.2023) указана довідка втратила свою актуальність, а тому не приймається судом до уваги.

Також позивачем не доведено, що він є непрацездатним внаслідок своїх захворювань.

Відповідно до положень ст. 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач належних та допустимих доказів щодо зміни матеріального стану з часу винесення рішення про стягнення з нього аліментів та на дату подачі цього позову не надав.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки належними та допустимими доказами позивач не підтвердив погіршення стану його здоров`я, що негативно вплинуло на його обов`язок сплачувати аліменти у стягнутому розмірі, погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження дітей від іншого шлюбу та їх утримання, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 29.11.2024.

Суддя: О.С. Стеценко