Справа № 343/707/23
Провадження № 22-ц/4808/142/24
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.,

секретаря Кузів А.В.

з участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Круця Володимира Мироновича на рішення Долинського районного суду від 31 жовтня 2023 року, ухвалене в складі судді Монташевич С.М. в м. Долині, повний текст складено 10 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивований тим, що сторони з 20 лютого 2018 року перебували у шлюбі, зареєстрованого Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, який рішенням Долинського районного суду від 05 грудня 2022 року розірвано. У шлюбі народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 13 травня 2022 року відповідачка покинула позивача з донькою та 09.07.2022 повернулась, однак через чотири дні без попередження зібралася й знову поїхала, з її слів, до Польщі. При розірванні шлюбу, дочку залишено проживати з батьком та рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.01.2023 стягнуто з відповідачки на користь позивача аліменти на малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду. Жодних грошових коштів на утримання дитини відповідачка не сплатила. З моменту, коли ОСОБА_2 покинула дитину, вона не намагалася вийти з нею на зв`язок, не цікавиться її життям, грошових коштів на утримання не надає, тобто самоусунулась від виконання своїх обов`язків. Просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Долинського районного суду від 31 жовтня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Круць В. М. подав апеляційну скаргу, у якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги показання свідків, які підтвердили факт неналежного виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків, не проявляла до дитини любов та співчуття. Крім того, судом не враховано висновок психологічної характеристики психоемоційного стану дитини станом на 05 травня 2023 року, згідно якого дитина не хоче себе асоціювати з матір`ю та вирішила змінити ім`я на « ОСОБА_5 ». Висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є достатньою підставою для відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, оскільки він містить тільки рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду.

05 грудня 2023 року начальник Служби у справах дітей Костів Наталя подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечила. Вказує, що позивач не довів належними доказами винної поведінки щодо умисного злісного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 батьківських прав, відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Круць В. М. апеляційну скаргу підтримав, просить задовольнити цю скаргу.

Начальник Служби у справах дітей Костів Н. доводи апеляційної скарги заперечив вважає рішення суду законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що виходячи із конкретних обставин даної справи, принципів об`єктивності, законності та справедливості, відсутні підстави для застосування до ОСОБА_2 крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав щодо дитини, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною та врахував найкращі інтереси дитини. Як вбачається з висновку щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого рішенням № 51 від 09.05.2023 «Про розгляд питання органу опіки та піклування", орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Даний висновок та рішення є належним чином вмотивованим та позивачем не оскаржувалися. Щодо неналежного виконання відповідачкою свого обов`язку зі сплати аліментів, то вказана обставина сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не повністю відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 6 (а.с. 4).

Сторони з 20 лютого 2018 року перебували у шлюбі, зареєстрованого Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, який рішенням Долинського районного суду від 05 грудня 2022 року розірвано, малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено проживати з батьком ОСОБА_1 (а.с. 9-11).

До складу сім`ї ОСОБА_1 або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб у АДРЕСА_1 входили: мама ОСОБА_6 , батько ОСОБА_7 , дружина ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 , про що свідчить відповідна довідка (а.с. 70). Як вказав позивач, 21.04.2023 ОСОБА_2 за їхньою заявою знята з реєстрації в даному будинку, підтвердженням чого слугує витяг про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 404 від 18.05.2023 (а.с. 82), в якому остання вже відсутня серед вищевказаних осіб.

Згідно з даними актів обстежень матеріально-побутових умов від 02.02.2023 та від 06.04.2023, малолітня ОСОБА_3 , 2018 р.н., проживає разом з батьком ОСОБА_1 , який здіснює догляд за нею та утримує її. Дідусь та бабуся в міру можливого надають допомогу в догляді за дитиною (а.с. 8, 72).

Як вказав позивач, його дочка відвідує садок, за який він сплачує кошти (а.с. 7).

З психолого-педагогічної характеристики дитини-дошкільника від 06.04.2023 вбачається, що в ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хороша адаптація в групі. Гра, сприйняття, моторика, мовленнєвий розвиток, соціально-побутові навички, орієнтування в просторі та часі, ставлення до занять, темп діяльності відповідає віку. Хворіє рідко. За час перебування дитини в закладі, ОСОБА_3 засвоїла культуру поведінки за столом, стійкі навички гігієни харчування, правила культури спілкування з дорослими та однолітками, бере учать у різних видах ігрової діяльності. В грі з дітками комунікабельна, конфліктних ситуацій не виникало. Проявляє самостійність у виборі ігор. На заняттях та у повсякденному житті закладу проявляє себе активною, бере участь у виховних заходах. Заклад відвідує систематично, інколи хворіє на простудні захворювання. ОСОБА_3 доглянута, бадьора, опитмістично налаштована, ввічлива, охайна. За час перебування в закладі різких змін в поведінці та в емоційному стані не спостерігалося. З закладу дошкільної освіти "Шовчова косиця" ОСОБА_3 забирає її батько ОСОБА_1 та дідусь ОСОБА_7 (а.с. 75-76).

Також за твердженнями позивача, він несе витрати на стоматологічне лікування дитини, на підтвердження чого надав акти виконаних робіт від 19.09.2022 та історію операцій (а.с. 13, 14). Він бере також участь у догляді за станом її здоров`я, підтвердження чого слугує надана ним довідка про стан здоров`я дитини, в якій вказано, що ОСОБА_3 вакцинована, часто хворіє простудними захворюваннями, на прийом до лікаля приходить з батьком, який виконує всі призначення, вчасно звертається за медичною допомогою. На огляді дівчинка чиста, гігієнічно доглянута. Останній раз хворіла з 13.02-17.02.2023 і батькові було відкрито МВТН по догляду за хворою дитиною. Матері лікар не бачила (а.с. 74).

Заочним рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.01.2023 у справі № 343/48/23 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на їх неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно з 09.01.2023 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15-18).

07 березня 2023 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 343/48/23, виданого 28.02.2023 Долинським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно, на що вказує відповідна постанова (а.с. 68). Сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.04.2023 складала 6855 грн, станом на 26.05.2023 - 9355 грн, станом на 01.08.2023 - 17500 грн, про що свідчать розрахунки зі сплати аліментів (а.с. 19, 69, 83, 113).

Згідно із даними психологічної характеристики психоемоційного стану дитини та сімейних відносин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатами діагностичного дослідження, яке проведено на замовленням ОСОБА_1 (а.с. 87, 88), станом на 05.05.2023 зроблено висновки, що психоемоційний стан дитини на момент обстеження характеризується стійкістю, стабільністю, настрій хороший. Встановлено позитивне ставлення до себе. Образ батька є позитивним, бабусі - нейтральним.

Згідно висновку Орган опіки та піклування недоцільно позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який затверджений рішенням виконавчого комітету Брошнів-Осадської селищної ради від 09.05.2023 № 51 (а.с. 65-67).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 відповідачка, вона любить свою дитину, коли приїжджала в Україну, придбала їй певні речі Також вона придбала їй батут, чого не заперечила сторона позивача, сплатила аліменти, однак покинула сім`ю через конфлікти, які виникали в їх будинку та у зв`язку з домовленістю, що вона буде заробляти гроші, а позивач доглядати дочку(а.с. 149).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. (пункти 1)-6) частини першої статті 164 СК України).

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, слід виходити з того, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц (провадження № 61-4022св19); від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18); від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17(провадження № 61-13752св19); від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18(провадження № 61-8883св19); від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20).

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Мати ОСОБА_2 заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малоілтьої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 посилаючись на принизливість її з боку сім`ї повивача

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначена відповідальність батьків за розвиток дитини, а саме:

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини як особистості.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Батьки та особи, які їх замінюють, зобов`язані:

постійно дбати про фізичне здоров`я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей;

поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної і рідної мови, сім`ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв;

виховувати повагу до національних, історичних, культурних цінностей українського та інших народів, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання та навколишнього природного середовища, любов до своєї країни;

сприяти здобуттю дітьми освіти у навчальних закладах або забезпечувати повноцінну домашню освіту відповідно до вимог щодо її змісту, рівня та обсягу;

виховувати повагу до законів, прав, основних свобод людини.

Держава надає батькам і особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків, захищає права сім`ї.

Згідно ч.ч.1,2 ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

На виконання вимог зазначеного закону неповнолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час розгляду справи в суді першої інстанцї надала свої пояснення, що живе з татом, бабусею та дідусем. Найбільше любить тата. Коли у неї буде друга (інша) мама - то народить їй дитинку, яку вона буде бавити. Її мама сварила. Вона просила не сварити її, але вона все рівно була зла. Вона хоче, щоб мама приїхала, але щоб вона була чемною мамою. Коли вона була маленькою, мама її носила на руках, а коли вона плакала - давала їй молочко. Спочатку її мама була чемною, а коли вона стала нечемною, вона поїхала. У неї була одна мама, яка бувала доброю і поганою. Вона скучає за чемною мамою.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Разом з тим установлено, що мати ОСОБА_2 , хоч періодично, але проявляє інтерес до дитини, частково піклується про неї, надає кошти на її утримання і позбавлення батьківських прав щодо дітини не в повній мірі відповідатиме інтересам неповнолітньої.

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано, що Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області здійснює контроль за виконанням ОСОБА_2 свого батьківського обов`язку, відносно неповнолітної дочки .

Відповідно до ч. 2 пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків

Таким чином, враховуючи, що орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області здійснює контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід покласти на орган опіки та піклування - Службу у справах дітей Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У разі небажання відповідача змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, позивача не позбавлений права повторно звернутися до суду із аналогічним позовом.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є достатньою підставою для відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських, оскільки суд першої інстанції погодився з вказаним висновком органу опіки та піклування, що відповідає положенням частини шостої статті 16 СК України, навівши відповідні мотивування.

Інші доводи апеляційних скарг зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував, тому задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.374,376,382-384,389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Круця Володимира Мироновича задовольнити частково.

Доповнити резолютивну частину цього рішення реченням такого змісту.

Покласти на орган опіки та піклування - Службу у справах дітей Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 16 лютого 2024 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В. Василишин

І.О.Максюта