Справа № 128/694/24
14 травня 2024 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
судді Карпінської Ю.Ф.,
за участю секретаря Дусанюк Н.О.,
за відсутності учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,
Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 27.02.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.
В судове засідання 14.05.2024 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Калачик Н.М. попередньо подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився без поважних причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за адресою зареєстрованого місця проживання.Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За згодою сторони позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 14.05.2024 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.02.2022 було розірвано.
Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.09.2005 (а.с. 6).
З копії довідки від 09.02.2024 №57, виданої Вінницьким транспортним фаховим коледжем, убачається, що ОСОБА_3 навчається на третьому курсі денного відділення Вінницького транспортного фахового коледжу за рахунок коштів регіонального замовлення; термін навчання з 01.09.2021 до 30.06.2024 (а.с. 15).
Згідно з копією виконавчого листа Вінницького районного суду Вінницької області від 16.02.2022, зі ОСОБА_2 стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 31.12.2021, і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 91-92)
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.02.2022 задоволено позов ОСОБА_1 ; розірвано шлюб, зареєстрований 05.02.2004 у виконкомі Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис №01, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 88-90).

Установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 досяг повноліття.

Згідно з копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 від 29.12.2021, ОСОБА_3 діагностовано вроджену аномалію опорно-рухової системи та порушення зору; в анамнезі зазначено, що пацієнт періодично лікується в центрі медичної реабілітації з приводу хвороби Шермана-Мау, перебуває на обліку в офтальмолога, у зв?язку з чим ОСОБА_3 рекомендований постійний нагляд ортопеда та окуліста (а.с. 16).

Відповідно до копії огляду офтальмолога від 07.12.2021, ОСОБА_3 діагностовано міопію середньої стінки обох очей, призначено контактні лінзи для зору та щоквартально змінювати засіб по догляду за ними, повторний огляд через 3-6 місяців (а.с. 17).

Відповідно до консультаційного висновку від 28.12.2021, пацієнту ОСОБА_3 рекомендовано ЛФК за індивідуальною програмою, дієтотерапія, корекція постави, повторний огляд через 3 місяці (а.с. 18).

Згідно з копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 від 11.03.2024, перебуває на обліку з приводу хвороби Шоермана-Мау та з приводу міопії обох очей середнього ступеня; в 2018 році переніс закритий перелом правої променевої кістки; періодично лікується в центрі медичної реабілітації (а.с. 53).

На підтвердження понесених витрат на препарати для зору, лікування зубів, продукти стороною позивача надано копії квитанцій (а.с. 54-75).

Статтею 198 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів, в даному випадку, на утримання повнолітнього сина сторін є факт навчання та потреба у матеріальній допомозі.

Судом установлено, що син сторін по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення повноліття продовжує навчання у Вінницькому транспортному фаховому коледжі, у зв`язку з чим потребує певної матеріальної допомоги.

Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Стягнення аліментів на утримання сина сторін, який продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів останнього, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, оскільки на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує певної матеріальної допомоги з боку батьків.

Обов`язок утримувати сина є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач являється особою працездатного віку, докази, які б свідчили про наявність інших утриманців, відсутні.

Суд також враховує, що син сторін по справі ОСОБА_3 має незадовільний стан здоров`я, потребує лікування, навчається за рахунок коштів регіонального замовлення, проживає разом з матір`ю, яка здорова, працездатного віку.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, доказів на спростування вимог позивача не надав.

Оскільки достовірно установлено, що сину сторін по справі на даний час виповнилось 18 років, він продовжує навчання, навчається на денній формі навчання та не може самостійно себе утримувати, тому суд вважає, що заявлений позов слід задовольнити у повному обсязі і визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина, - 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно і до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, 21.02.2024.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат й вона не оплачувала судовим збором позовну заяву, в цій частині судові витрати на відповідача не покладаються (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13.07.2022, справа № 496/3134/19).

Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стаття 59 Конституції України закріпила право кожної людини на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 (справа № 379/1418/18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом установлено, що 14 лютого 2024 року між адвокатом Калачик Н.М. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги, в якому зазначено, що за надання послуги з правової допомоги клієнт сплачує адвокатові плату у формі гонорару. Розмір плати, її сума, умови та порядок внесення визначаються в додатку №1 до договору.

Згідно з копією додатку №1 до договору про надання правничої допомоги від 14.02.2024, відповідно до розділу 4 договору, сторони домовилися, що розмір плати (гонорару) за надання правової допомоги в суді першої інстанції складає 10000 грн.

При визначені у договорі про надання адвокатських послуг форми гонорару у твердій (фіксованій) сумі вона є незмінною в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу (правова позиція Верховного Суду від 31.01.2022 у справі№ 185/5421/21).

В інших своїх постановах від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19, від 06.10.2022 у справі № 824/294/21 Верховний Суд сформував правову позицію, за якою попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності.

З опису виконаних робіт за договором від 14.02.2024 убачається, що адвокатом Калачик Н.В. виконано такі роботи: підготовка та подача позовної заяви до суду; процесуальний супровід судової справи в суді; виконані роботи на суму 10000 грн оплачені ОСОБА_1 у повному обсязі.

На підтвердження оплати вказаної суми правничої допомоги надано квитанцію до прибуткового касового ордера від 14.02.2024.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Європейським судом з прав людини від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд, у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (пункти 268, 269).

Згідно з висновком, сформованим Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), від 28.11.2002, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Верховний Суд за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, згідно з якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Суд, дослідивши матеріали даної справи, вважає, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн є не в повній мірі обґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд звертає увагу на те, що дана категорія справи відноситься до справ незначної складності, а Єдиний державний реєстр судових рішень містить велику кількість судових рішень щодо справ в аналогічних правовідносинах, що не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів, пошуку в Єдиному державному реєстрі судових рішень та вивчення практики в аналогічній категорії справ. Окрім цього, суд зауважує, що предмет спору в цій справі не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних. Тобто підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.

Варто також зазначити, що представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Калачик Н.М. в судових засіданнях участі не приймала, подала клопотання про розгляд даної справи без участі позивача та її представника.

Відтак, з огляду на обсяг наданих адвокатами послуг, суд, виходячи з критерію пропорційності, вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 5000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 182, 198-200 СК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 211, 247, 259, 263-265, 267, 268, 280-282, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) частки заробітку (доходу), починаючи стягнення з 21.02.2024, і до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць - допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати на правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Дата складення повного судового рішення - 14.05.2024.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА