Провадження № 2-з/727/85/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці в складі: Головуючого судді Слободян Г.М., за участю секретаря судових засідань Вакарчук Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Разом з позовною заявою позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_2 , а саме: квартиру АДРЕСА_3 ; квартиру АДРЕСА_4 ; квартиру АДРЕСА_5 ; сонячну електростанцію потужністю 36.96 кВт яка розміщена в АДРЕСА_2 і складається з сонячних панелей 112 шт. SERAPHIM SRP-330-BPA та інвертора марки HUAWEI SUN 2000-33KTL A - енергетичний ідентифікаційний код точки розподілу (ЕІС-код) 033869. Заявник посилається на те, що в неї є підстави вважати, що ОСОБА_2 намагається відчужити на користь третіх осіб спільне майно яке підлягає поділу, однак оформлено на нього. Стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Нав підставі викладеного просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд зважає на наступне.

Питання забезпечення позову врегульовано у Главі 10 Розділу І ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є необгрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів спричинить виникнення складнощів з виконанням судового рішення у даній справі.

Суд зауважує на тому, що заявник у заяві про забезпечення позову посилається на те, що в неї є підстави вважати, що відповідач намагається відчужити на користь третіх осіб спільне майно, яке підлягає поділу, однак заявник не обґрунтовує дані підстави, а саме те, на користь яких третіх осіб відповідач має намір відчужити спільне майно. Більше того, до самої заяви про забезпечення позову заявником не долучено доказів про те, що майно на яке позивач просить накласти арешт, знаходиться у власності відповідача, чи перебуває у спільній сумісній власності подружжя.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається у разі, якщо невжиття відповідних заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Суд може відмовити у забезпеченні, якщо заявник не надав достатніх доказів, що існує ризик відчуження квартир або неможливості виконання рішення суду; не доведено реальної загрози порушення прав заявника.

Відповідно до принципу пропорційності (ст. 150 ЦПК України), обраний спосіб забезпечення позову повинен відповідати заявленим вимогам та не завдавати необґрунтованої шкоди правам іншої сторони.

Заявник не обґрунтувала яких саме заявлених вимог стосується обраний спосіб забезпечення позову, оскільки з матеріалів справи вбачається, що вона звернулася до суду з декількома позовними вимогами одночасно, а саме розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя. У позовній заяві позивачка посилається на те, що за час подружнього життя за спільні кошти подружжям було придбано вказане вище нерухоме майно, а саме три квартири в м. Чернівці та сонячна електростанція, однак позивачем не надано оціночну вартість вказаного нерухомого майна.

Законодавством передбачено, що суд може відмовити в забезпечені позову, якщо заявник вимагає арешту майна, вартість якого значно перевищує суму заявлених вимог, та якщо арешт нерухомості порушує права третьої особи, яка має правові підстави на користування або володіння цим майном.

Окрім того, заявником не доведено те, що відповідач планує вчинити дії, які утруднять виконання рішення суду (наприклад, відчуження майна). Доказів на підтвердження того, що відповідач намагається продати або подарувати квартири не надано.

Частина 1 ст. 149 ЦПК України визначає, що забезпечення позову допускається виключно у разі, якщо існує реальна загроза невиконання судового рішення. Разом з цим, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач вчиняє будь-які дії, спрямовані на відчуження спірного майна або утруднення виконання можливого судового рішення.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно дост.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Тобто, відповідно до вимог цивільного процесуального закону, накладення арешту на вказане нерухоме майно відповідача, як просить заявник не обґрунтовано належним чином, та відповідно не підтверджено належними та допустимими доказами, оскільки заявник не надав достатніх доказів, які б підтверджували реальну загрозу відчуження спірних квартир або утруднення виконання рішення суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-153 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_2 , а саме: квартиру АДРЕСА_3 ; квартиру АДРЕСА_4 ; квартиру АДРЕСА_5 ; сонячну електростанцію потужністю 36.96 кВт яка розміщена в АДРЕСА_2 і складається з сонячних панелей 112 шт. SERAPHIM SRP-330-BPA та інвертора марки HUAWEI SUN 2000-33KTL A - енергетичний ідентифікаційний код точки розподілу (ЕІС-код) 033869.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 діб, з дня її постановлення.

Суддя Слободян Г.М.