Справа № 496/668/23
Провадження № 2/496/1023/24
10 квітня 2024 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Пендюри Л.О.
за участю секретаря Дягилева В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на його користь грошові кошти у розмірі 400000 грн та судові витрати.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 серпня 2016 року сторони підписали договір позики, який посвідчений у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Зілковської К.Л., зареєстрований в реєстрі за № 1153. За вказаним договором позивач передав у власність відповідачці грошові кошти у розмірі 92 954,13 грн, що станом на 23 серпня 2016 року за курсом Національного банку України (100 доларів США = 2 529,1161 гривень) є еквівалентом 3 675,36 доларів США, які вона повинна була повернути згідно графіку до 23 лютого 2017 року.
23 лютого 2017 року був укладений договір про внесення змін до договору № 1153, зареєстрований у реєстрі за № 259, за яким було внесено зміни до п. 1 договору № 1153, зі строком виплати боргу до 23 серпня 2017 року. Також, були внесені зміни до п. 2 договору № 1153, щодо позиченої суми розміром 92 954,13 гривні (еквівалентом 3 675 доларів США 36 центів), яку відповідачка мала сплатити позивачу за графіком з 23.03.2017 року по 23.08.2017 року.
В цей же день, був укладений договір про внесення змін до договору застави № 260, щодо строків застави, до 23 серпня 2017 року.
23 серпня 2017 року був укладений договір про внесення змін до договору позики № 1153, зареєстрований у реєстрі за № 858, відповідно до якого були внесені зміни до п. 1 договору № 1153, зі строком виплати боргу до 23 лютого 2018 року. Також, були внесені зміни до п. 2 договору № 1153, щодо позиченої суми розміром 92 954,13 гривні (еквівалентом 3 675 доларів США 36 центів), яку відповідачка мала сплатити позивачу за графіком з 23.09.2017 року по 23.02.2018 рік.
В цей же день, до договору № 858 від 23 серпня 2017 року внесені зміни до договору застави №859 щодо строків позики до 23 лютого 2018 року.
23 лютого 2018 року був укладений договір про внесення змін до договору позики № 1153, зареєстрований у реєстрі за № 180, відповідно до якого були внесені зміни до п. 1 договору № 1153, зі строком виплати боргу до 23 серпня 2018 року. Також, були внесені зміни до п. 2 договору №1153, щодо позиченої суми розміром 92 954,13 гривні (еквівалентом 3 675 доларів США 36 центів), яку відповідачка мала сплатити позивачу за графіком з 23.03.2018 року по 23.08.2018 рік.
В цей же день, до договору № 180 від 23 лютого 2017 року внесені зміни до договору застави №181 щодо строків позики до 23 серпня 2018 року.
22 серпня 2018 року був укладений договір про внесення змін до договору позики № 1153, зареєстрований у реєстрі за № 840, згідно з яким були внесені зміни до п. 1 договору № 1153, зі строком виплати боргу до 23 лютого 2019 року. Також, були внесені зміни до п. 2 договору № 1153, щодо позиченої суми розміром 92 954,13 гривні (еквівалентом 3 675 доларів США 36 центів), яку відповідачка мала сплатити позивачу за графіком з 23.09.2018 року по 23.02.2019 рік.
В цей же день, до договору № 180 від 23 лютого 2017 року внесені зміни до договору застави №181 щодо строків позики до 23 лютого 2019 року.
22 лютого 2019 року був укладений договір про внесення змін до договору позики № 1153, зареєстрований у реєстрі за № 181, відповідно до якого були внесені зміни до п. 1 договору № 1153, щодо строку та суми виплати боргу, де позивач передав у власність відповідачці грошові кошти, а саме: 116 980 ( сто шістнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 20 копійок, що станом на 22 лютого 2019 року за домовленістю сторін становить (100 доларів США = 2 700 гривень 00 копійок) є еквівалентом 4 332 (чотирьох тисяч триста тридцяти двох) доларів США 60 центів, зі строком виплати боргу до 22 лютого 2020 року. Та внесені зміни до п. 2 договору № 1153, щодо суми позики розміром 116 980 гривень 20 копійок (еквівалентом 4 332 доларів США 60 центів), яку відповідачка мала сплатити позивачу за графіком з 22.03.2019 року по 22.02.2020 рік. Також, було доповнено договір позики № 1153 новим підпунктом 2.1., якщо позичальник не повернув суму позики (її частину) більше 7 календарних днів, він зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу, а також пеню у розмірі 3% від простроченої суми за кожен день прострочення.
Внесені зміни до договору № 181 від 22 лютого 2019 року про внесення змін до договору застави № 182. Зміни стосувалися строків та суми позики п. 1 договору застави щодо строку повернення позики до 22 лютого 2020 року.
Розмір суми, яку відповідачка зобов`язана сплатити, а саме з 22.02.2020 року складає 3712945 грн із розрахунку, що прострочення 1058 днів становить 3509 грн.
Позивач вважає, що 400000 грн значно менше суми заборгованості з розрахунком із відсотками, що мали складати 3712945 грн та накладення арешту на транспортний засіб, який є предметом застави дозволить позивачу задовольнити свої потреби.
Позивач до судового засідання не з`явився, але його представник подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
Відповідачка до судового засідання неодноразово 27.11.2023 року, 10.04.2024 року не з`явилась, хоча повідомлялась належним чином про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, а тому суд, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Приймаючи до уваги заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
На підставі ч.ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором, а ч. 2 ст. 1047 вказаного Кодексу передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
В судовому засіданні встановлено, що 23 серпня 2016 року між сторонами був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Зілковською К.Л., зареєстрований в реєстрі за № 1153.
За вказаним договором позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 92 954,13 грн, що станом на 23 серпня 2016 року за курсом Національного банку України (100 доларів США = 2 529,1161 гривень) є еквівалентом 3 675,36 доларів США, зі строком виплати боргу до 23 лютого 2017 року. Позичену суму згідно з договором № 1153 відповідачка повинна повернути позивачу за графіком з 23.09.2016 року по 23.02.2017 рік (а.с. 5-6).
23 лютого 2017 року був між сторонами було укладено договір про внесення змін до договору позики від 23 серпня 2016 року № 1153, згідно з яким було внесено зміни до п. 1, 2 договору № 1153, відповідно до якого строк повернення боргу відповідно до графіку з 23.03.2017 року до 23.08.2017 року, вказаний договір посвідчено нотаріально (а.с. 7-8).
У вказаний день між сторонами був укладений договір про внесення змін до договору застави, щодо строків погашення заборгованості, до 23 серпня 2017 року. Вказаний договір посвідчено нотаріально (а.с. 21-22).
23 серпня 2017 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до договору позики № 1153, зареєстрований у реєстрі за № 858, відповідно до якого були внесені зміни до п. 1, 2 договору № 1153, щодо строку виплати боргу, яку відповідачка мала сплатити позивачу за графіком з 23.09.2017 року по 23.02.2018 рік, вказаний договір посвідчено нотаріально (а.с. 9-10).
У вказаний день між сторонами був укладений договір про внесення змін до договору застави, щодо строків погашення заборгованості, до 23 лютого 2018 року. Вказаний договір посвідчено нотаріально (а.с. 23-24).
23 лютого 2018 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до договору позики № 1153, зареєстрований у реєстрі за № 180, відповідно до якого були внесені зміни до п. 1, 2 договору № 1153, щодо строку виплати боргу, яку відповідачка мала сплатити позивачу за графіком з 23.03.2018 року по 23.08.2018 рік, вказаний договір посвідчено нотаріально (а.с. 11-12).
У вказаний день між сторонами був укладений договір про внесення змін до договору застави, щодо строків погашення заборгованості, до 23 серпня 2018 року. Вказаний договір посвідчено нотаріально (а.с. 25-26).
22 серпня 2018 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до договору позики № 1153, зареєстрований у реєстрі за № 840, згідно з яким були внесені зміни до п. 1, 2 договору № 1153, щодо строку виплати боргу, яку відповідачка мала сплатити позивачу за графіком з 23.09.2018 року по 23.02.2019 рік, вказаний договір посвідчено нотаріально (а.с. 13-14).
У вказаний день між сторонами був укладений договір про внесення змін до договору застави, щодо строків погашення заборгованості, до 23 лютого 2019 року. Вказаний договір посвідчено нотаріально (а.с. 27-28)
22 лютого 2019 року між сторонами був укладений договір про внесення змін до договору позики № 1153, зареєстрований у реєстрі за № 181, відповідно до якого були внесені зміни до п. 1 договору № 1153, щодо строку та суми виплати боргу, відповідно до якого позивач передав у власність відповідачеві грошові кошти, а саме: 116 980 (сто шістнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн 20 к., що станом на 22 лютого 2019 року за домовленістю сторін становить (100 доларів США = 2 700 грн 00 к.) є еквівалентом 4 332 (чотирьох тисяч триста тридцять два) доларів США 60 центів, зі строком виплати боргу 22 лютого 2020 року. До п. 2 договору № 1153, щодо суми позики розміром 116 980 грн 20 к. (еквівалентом 4 332 доларів США 60 центів), яку відповідачка мала сплатити позивачу за графіком з 22.03.2019 року по 22.02.2020 рік. Доповнено договір позики новим підпунктом 2.1 «Якщо позичальник не повернув суму позики (її частину), більше 7 (семи) календарних днів, він зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу, а також пеню у розмірі 3% від простроченої суми за кожний день прострочення». Вказаний договір посвідчено нотаріально (а.с. 15-16).
У вказаний день між сторонами був укладений договір про внесення змін до договору застави, щодо суми позики у розмірі 116980 грн 20 к. та строків погашення заборгованості, до 22 лютого 2020 року. Вказаний договір посвідчено нотаріально (а.с. 29-30).
Позивач зі своєї сторони виконав умови договору, передав відповідачці грошові кошти, проте відповідачка своє зобов`язання по поверненню коштів не виконала.
За своєю суттю договір чи розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який підтверджує укладення договору, визначає його умови, а також засвідчує отримання позичальником від кредитора певної грошової суми або речей.
Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, у разі відсутності цієї істотної умови договір вважається неукладеним. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передання грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей.
Таким чином, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики, яку повинен встановити суд у справах цієї категорії.
Так, під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 отримала особисто від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 116980 грн 20 к. та, не дивлячись на доповнення до договору позики та продовження строку виконання основного зобов`язання, відповідачка не виконувала його.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли правовідносини в сфері позики, відповідачка свої зобов`язання не виконала, грошові кошти, отримані у борг за договором позики, позивачу не повернула, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідачки суму боргу, яка складає 116980 грн 20 к.
Щодо позовних вимог позивача, які стосуються стягнення пені, суд вважає, що вказані вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Розділом 15 «Прикінцеві та перехідні положення ЦК України», передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2», відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. Кабінет Міністрів України постановляє установити з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» Кабінет Міністрів України постановляє відмінити з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Розділом 18 «Прикінцеві та перехідні положення ЦК України», у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», (Указ затверджено Законом № 2102-IX від 24.02.2022), у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану » введено в Україні воєнний стан із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і діє по цей час.
Сторони 22 лютого 2019 року уклали договір про внесення змін до договору позики, посвідченого 23 серпня 2016 року, п. 3 якого доповнили договір позики новим підпунктом 2.1, виклавши його в наступній редакції: «якщо позичальник не повернув суму позики (її частину), більше 7 (семи) календарних днів, він зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу, а також пеню у розмірі 3% від простроченої суми за кожний день прострочення (а.с. 15-16).
Позивачем в позовній заяви вказано, що відповідачка зобов`язана була в строк до 22.02.2020 року повністю погасити заборгованість, а тому слід рахувати прострочення строків виконання зобов`язання з 22.02.2020 року.
У відповідності до строку виконання договору, позивачем здійснено розрахунок суми заборгованості відповідачки, а саме з 22.02.2020 року (строк виконання зобов`язання), яка склала 3712945 (три мільйона сімсот дванадцять тисяч дев`ятсот сорок п`ять) гривень, із розрахунком, що прострочення склало 1058 днів та становить 3509 гривень в день.
Відповідно до зазначених вище законів та перехідних положень ЦК України, слід зазначити, що в період з 12.03.2020 року та на час розгляду справи діяли умови, за яких позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення, а тому нарахування включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з наданої квитанції № 125А-2Р8Т-75К3-ТР89 від 23.01.2023 року (а.с. 85), позивач за подання даного позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 4000 грн, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідачки підлягає стягненню сума судового збору, пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 1555 грн 84 к. (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 155583 грн 67 к. х 4000 грн/400000 грн /). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».
Керуючись ст. ст. 526, 549, 551, 599, 1046, 1047, 1049, 1050, Розділом 15, 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, ст. ст. 10, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
ОСОБА_1 в іншій частині позовних вимог до ОСОБА_2 відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Повний текст рішення складено 10 квітня 2024 року.
Суддя Л.О. Пендюра