КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем Українии

28 листопада 2024 рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі ПрАТ «АК «Київводоканал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідачка є споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 , а позивач надає для зазначеного будинку послуги постачання холодної води та водовідведення.

05 серпня 2014 в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем).

Повідомленням визначено, що фізична особа, що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг, дана відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.

Таким чином, відповідачка отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж) на підставі Договору, оскільки після розміщення Повідомлення та Договору у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору від відповідача не надходило.

12 серпня 2019 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 1.1 договору ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати споживачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а останній, в свою чергу, зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Пунктом 3.1 договору визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. За договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Однак відповідач в порушення умов Договорів та вимог щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01 липня 2014 року по 28 лютого 2021 року комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не виконала належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 9 887,06 грн.

У зв`язку з простроченням оплати спожитих комунальних послуг, відповідач зобов`язана сплатити на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 3% річних у розмірі 955,88 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 204,95 грн.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиті комунальні послуги з центрального водопостачання та центрального водовідведення у розмірі 9 887,06 грн, 3% річних у розмірі 955,88 грн, інфляційні втрати у розмірі 3 204,95 грн, витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання за період з 01 липня 2014 року по 28 лютого 2021 року у загальному розмірі 14 047,89 грн, яка складається з:

-основної заборгованості у розмірі 9 887,06 грн;

-3% річних у розмірі 955,88 грн;

-інфляційні втрати у розмірі 3 204,95 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» компенсацію понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи, в розмірі суми судового збору 2 270,00 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Перков А.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання за період з 01 травня 2018 року по 28 лютого 2021 року у загальному розмірі 4 666, 59 грн.

Судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог(33,22%) в розмірі 754,09 грн. компенсувати на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» з рахунок держави».

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без участі відповідача, позбавивши її права на подачу відзиву на позов та надання доказів, які свідчать про необґрунтованість вимог позивача.

Зазначає, що судом було встановлено, що ОСОБА_1 не проживає за адресою АДРЕСА_1 з 04 вересня 2019 року, оскільки в матеріалах справи міститься довідка про реєстрацію місця проживання особи від 19 травня 2021 року, з якої вбачається, що з 04 вересня 2019 року відповідач проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Також вказує, що суд першої інстанції стягнув заборгованість за період з 2014 року по 2021 рік. Проте не врахував, що відповідно до частини 1 статті 257 ЦК України загальна позовна давність щодо стягнення заборгованості за комунальні послуги встановлюється тривалістю у три роки.

Вважає, що стягнувши заборгованість, суд не застосував до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності.

Так, представником відповідача зазначається, що до періоду з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2018 року підлягає застосуванню строк позовної давності, а отже розмір заборгованості, що має стягуватись із відповідача на користь позивача в межах позовної давності за період з 01 травня 2018 року по 01 травня 2021 року.

Також, представник апелянта зазначає, що відповідачка звільняється від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір», на підтвердження чого долучає до апеляційної скарги виписку з акту огляду МСЕК від 03 серпня 2000 року, з якої вбачається, що відповідач є особою з інвалідністю 2 групи безстроково.

У відзиві на апеляційну скаргу , представник ПрАТ «АК «Київводоканал» - Середюк О.В. зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм чинного законодавства, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Вважає, що довід апелянта, щодо неналежного повідомлення відповідача, спростовується тим, що ОСОБА_1 є власницею квартири, хоч і зареєстрована за іншою адресою, проте має отримувати кореспонденцію.

Позивач звертає увагу суду, що відповідачка, заявляючи про застосування строків позовної давності, не врахувала положення пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, якими визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст.. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений.

З огляду на зазначене вважає, що застосування строків позовної давності можливе лише в частині заборгованості, що виникла з лютого 2017 по березень 2021 року.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з частиною 1статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до положень частини 1 та частини 2 статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору-1, оскільки після розміщення Повідомлення та Договору-1 у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору-1 від відповідача не надходило.

Відповідно до пункту 1.1 Договору, ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати Відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а Відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до пункту 3.1 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

12 серпня 2019 між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 1.1 Договору-2, Виконавець зобов`язується своєчасно надавати Споживачу послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги відповідно до затверджених цін/тарифів та обсягів спожитих послуг, визначених відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 3.1 Договору-2, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на момент існування взаємовідносин) та ч. 1 ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, що кореспондуються з підп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005, встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Установлено, що відповідач, в порушення умов Договору-1 Договору-2 та вимог, що передбачені наведеними вище нормативними актами, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01 липня 2014 року по 28 лютого 2021 року послуг з водопостачання не виконали належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 9 887,06 грн.

У зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання, на підставі частини 2 статті 625 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» за спожиті житлово-комунальні послуги з центрального водопостачання та центрального водовідведення у розмірі 9 887,06 грн, 3% річних у розмірі 955,88 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 204,95 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується не в повній мірі, з огляду на наступне.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі статтею 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами).

Споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, пункт 1 частин 2 статті 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

За змістом статей 67, 68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.

Крім того, згідно з частиною 1та частиною 2 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглядав справу в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви було направлено відповідачу за адресою її місця реєстрації: АДРЕСА_1 . Однак конверт з зазначеними документами повернувся на адресу суду з відміткою «повертається за закінченням терміну зберігання » (а.с.37), що обмежило право відповідача подати як докази на обґрунтування своїх заперечень проти позову, так і заяву про застосування строку позовної давності.

Колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги заявлені до відповідача ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Перков А.О. звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, вказував на те, що позивач ПрАТ «АТ «Київводоканал» звернувся до суду з даним позов з пропуском строку позовної давності.

Перевіряючи доводи представника відповідача, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно зі статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частини 3 статті 267 ЦК України).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц викладено правову позицію, згідно якої відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 року (заява № 14448/88, § 33).

Відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України продовжувався.

З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що до вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведенння за період з 01 липня 2014 року по 01 березня 2017 року має бути застосовано наслідки пропуску строку позовної давності.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг, які надаються позивачем, на користь ПрАТ «АТ «Київводоканал» підлягає стягненню заборгованість за період з березня 2017 року по 28 лютого 2021 року за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Згідно розрахунку наданого позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, за період з лютого 2017 по березень 2021 виникла заборгованість в сумі 8 233,75 грн., 3% річних становить 473, 21грн., а інфляційні втрати -1 159,12 грн., а всього 9866,08 грн.

Згідно з частиною статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користьПрАТ «АК «Київводоканал» заборгованості за спожиті комунальні послуги з центрального водопостачання та центрального водовідведення в період з лютого 2017 року по березень 2021 року в розмірі в сумі 8 233,75 грн, 3% річних становить 473, 21грн, а інфляційні втрати -1 159,12 грн., а всього 9866,08 грн.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

На підставі пункту 9 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір» відповідач звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях .

Оскільки суд апеляційної інстанції визнав частково доведеними позовні вимоги ПрАТ «АТ «Київводоканал», отже понесені витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви компенсуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги задоволені на 70,2 %, то сума судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам становитиме 1593, 54 грн.

З огляду на те, що відповідач звільнена від сплати судового збору, то відшкодування судового збору на користь позивача здійснюється за рахунок держави.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті комунальні послуги з центрального водопостачання та центрального водовідведення у розмірі 8 233,75 грн, інфляційних втрат в розмірі 1 159,12 грн, 3% річних у розмірі 473, 21 грн, а всього 9 866,08 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят шість) гривень 08 коп.

Компенсувати приватному акціонерному товариству «Акціонерна компанія «Київводоканал» за рахунок держави витрати, понесені на оплату судового збору в сумі 1593 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто три) гривні 54 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 28 листопада 2024 року.

Реквізити сторін:

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», адреса:01015, вул. Лейпцизька,1-а,

ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Головуючий Д.О. Таргоній

Судді С.А. Голуб

Т.А. Слюсар