Справа № 947/4281/24
Провадження № 2-др/947/65/24
Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,
за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Фурман Вікторії Олегівни про постановлення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
В провадженні Київського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа № 947/4281/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
За результатами розгляду справи, судом 02.04.2024 постановлено рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
03.04.24 року заходами електронного суду з боку представника позивача адвоката Фурман В.О. надійшла заява про постановлення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат. В тому числі і витрат на правову допомогу у розмір 5000 гривень, які нею документально підтверджені, мотивуючи заяву тим, що при постановлені рішення судом не було розглянуто питання щодо розподілу судових витрат.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, відомості про що містяться в матеріалах справи.
У відповідності до ч.4 ст.270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено,що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Приймаючи викладене, оскільки заяви про ухвалення додаткового рішення суду подана стороною по справі у встановлені законом строки, заяви відповідає вимогам ст. 270 і ст. 183 ЦПК України, під час розгляду справи судом не вирішувались питання з розподілу понесених сторонами судових витрат, та відшкодування сплаченого судового збору, судом встановлено наявність підстав для ухвалення додаткового рішення по даній справі щодо вирішення питання про судові витрати.
Згідно з договором про надання правової допомоги від 30.01.2024 та додатковою угодою №№1 до договору про надання правничої допомоги №30/01/24 від 30.01.2024 року позивач ОСОБА_1 уклала договір предметом якого є надання адвокатським бюро « Вікторії Фурман» в особі керівника Фурман Вікторії відплатних юридичних послуг на тимчасовій, професійній основі, вартість яких становить 5000 гривень.
Так суду надано квитанцію про сплату вартості правничої допомоги у розмірі 5000 гривень.
Також при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу було сплачено судовий збір у розмірі 1211.20 гривень.
Дослідивши матеріали справи , заяву про ухвалення додаткового рішення та заперечення щодо задоволення заяви суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України, в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважає за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач/відповідач має заперечення і приймає до уваги положення частини третьоїстатті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню.
Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Відповідно до ч. ч. 1, 3ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Пунктом 3 частини 1 статті 270ЦПК України визначено, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Так у судовому засіданні сторони участі не приймали, представником позивача адвокатом Фурман В.О. було надано заяву про розгляду справи за її та позивача відсутності, позовна заява була подана до суду заходами електронного суду, справа про розірвання шлюбу не підпадає під категорію справ, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження.
Таким чином, суд вважає що розмір витрат підлягає зменшенню до 2000 грн., які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.
За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, так відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги до розгляду справи по суті. надавши відповідну заяву 08.02.24, у зв`язку з чим на користь позивача підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову тобто 605,60 гривень, а інші 605,60 гривень судового збору підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 137,141, 270, 354 ЦПК України, суд, -
Заяву представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Фурман Вікторії Олегівни про постановлення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 2605,60 ( дві тисячі шістсот п`ять грн. 60 коп.) гривень, з яких 605,60 гривень (судовий збір), 2000,00 грвиень - витрати на правову допомогу.
Повний текст додаткового рішення буде виготовлений судом протягом десяти днів з дня постановлення його резолютивної частини.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне додаткове рішення складено 26.04.24.
Суддя Луняченко В. О.