Справа № 752/9740/24
Провадження № 2-о/752/429/24
У Х В А Л А

Іменем України

10 травня 2024 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Дяченко В`ячеслав Васильович, заінтересована особа: Київська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з червня 2016 року по 18 жовтня 2022 року.

Суддя, перевіривши матеріали заяви, приходить до наступного.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 та ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно до п. 5 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст.315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, зі змінами, визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі N 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.

Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від30травня 2008року за№7«Про судову практику у справах про спадкування» (далі Постанова № 7 від 30 травня 2008 року) справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

У поданій до суду заяві заявник ОСОБА_1 просить встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 з червня 2016 року по 18 жовтня 2022 року.

На обґрунтування заявлених вимог вказує, що з червня 2016 року по 18 жовтня 2022 року вона постійно проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік та дружина без укладення шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, як зазначає заявниця померлий не має жодних родичів, які б могли претендувати на спадок після його смерті. Заявниця продовжила проживати у квартирі, яка належала померлому. З часом на зазначену вище адресу почали надходити листи від комунальних підприємств, які надають послуги електро- та тепло-постачання із вимогою прибути для здійснення звірки показників та укласти договори про надання комунальних послуг. На прохання про переукладення договору про надання послуг з енергопостачання на заявницю - як нового замовника послуг, отримала відмову. Натомість її попередили, що у випадку не укладення зазначеного договору у передбаченому Законом порядку, постачальник припинить постачання електроенергії до квартири, у якій остання проживає. Для переукладення договорів заявниці необхідно надати правовстановлюючі документи на майно, або рішення суду про те, що вона проживала із померлим власником квартири однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Отже, відповідно до заяви ОСОБА_1 встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 необхідне для переукладення договорів про надання комунальних послуг у квартирі, де заявниця проживала разом із ОСОБА_2 . Разом із тим, вбачається, що хоча заявниця і вказує як мету заяви переукладення договорів із установами, які надають комунальні послуги, проте фактично це може зробити лише після того, як заявниця набуде майнових права відносно нерухомого майна, яке перебувало у власності померлої особи.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини (частина друга статті 1277 ЦК України).

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (частини перша, третя статті 1277 ЦК України).

Отже, за умови відсутності спадкоємців за заповітом та законом, усунення спадкоємців від спадщини, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття спадщина може перейти до територіальної громади на підставі рішення суду.

Так, Київська міська рада, яка наділена правом представляти інтереси територіальної громади міста та яка є заінтересованою особою у справі, має свій інтерес щодо спадкового майна, а тому факт, про встановлення якого просить заявник не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження.

Як роз`яснено в п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За наведених обставин, заявником ОСОБА_1 заявлено вимоги про встановлення факту, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право цивільне, що є окремим предметом доказування та має здійснюватися шляхом подання до суду відповідного позову, а згідно ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 4 ст. 315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявником ОСОБА_1 заявлено вимогу про встановлення факту, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, що дає підстави відмовити у відкритті провадження у справі на підставі ч.4 ст. 315 Цивільно-процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.293,315,353 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадженні у справі за заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Дяченко В`ячеслав Васильович, заінтересована особа: Київська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів із дня її складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.В. Слободянюк