Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Сіренко Б.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представників відповідачів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Телявського Анатолія Миколайовича, третя особа - Орган опіки та піклування Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання незаконними актів про передачу майна та скасування державної реєстрації свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів,

У Х В А Л И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування вказує, що 19.06.2019 приватним виконавцем Телявським А.М. було винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу у ВП НОМЕР_3.

Відповідно до Акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 19.06.2019 приватний виконавець передає стягувачу АТ «Універсал Банк» житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Красицького, 37, на загальну суму 3 413 080 грн, що станом на день винесення акту про передачу майна у рахунок погашення боргу в еквіваленті за курсом НБУ становить 129 381,34 доларів США.

Також 19.06.2019 приватним виконавцем Телявським А.М. було винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу у ВП НОМЕР_2.

Відповідно до Акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 19.06.2019 приватний виконавець передає стягувачу АТ «Універсал Банк» земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0836 га, кадастровий номер :85:163:0004, цільове призначення ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель на загальну суму 2 205 230 грн, що станом на день винесення акту про передачу майна у рахунок погашення боргу в еквіваленті за курсом НБУ становить 83 594,76 доларів США.

Таким чином позивач вважає, що незаконними діями приватного виконавця було порушено право власності та право користування на зазначений будинок та земельну ділянку останньої та малолітньої онуки ОСОБА_5 , а тому позивач звертається до суду з відповідним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2021 головуючим суддею у справі визначено ОСОБА_6 .

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Скрипник О.Г. від 02.08.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Скрипник О.Г. від 20.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

17.01.2022 на адресу суду від відповідача - приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. надійшов відзив на позовну заяву в якому останній заперечує щодо задоволення заявлених позивачем вимог, у задоволенні просив відмовити в повному обсязі.

19.09.2022 від представника відповідача АТ «Універсал Банк» на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому останній просив позовну заяву залишити без задоволення.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Скрипник О.Г. від 13.12.2022 прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну предмету позову, змінивши вимогу «про визнання недійсними актів про передачу майна» на вимогу «про визнання незаконними актів про передачу майна».

10.05.2023 від представника позивача на адресу суду надійшла заява про залучення до участі у справі третьої особи - орган опіки і піклування Службу у справах дітей та сім`ї Київської міської ради.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2024 року, цивільну справу № 758/10383/21 передано судді Подільського районного суду м. Києва Петрову Д.В., оскільки суддю ОСОБА_6 відраховано зі штату Подільського районного суду м. Києва, згідно Наказу № 3/02-02 від 11 січня 2024 року «Про відрахування зі штату Подільського районного суду м. Києва судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Скрипник О.Г.».

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Петрова Д. В. від 22.01.2024 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 обґрунтовували позовні вимоги, підтримували та просили їх задовільнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову.

В судовому засідання представник відповідача ОСОБА_4 проти позовних вимог заперечує, просила відмовити в їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.06.2019 приватним виконавцем Телявським А.М. винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу у ВП НОМЕР_3.

Відповідно до Акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 19.06.2019 приватний виконавець передає стягувачу АТ «Універсал Банк» житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Красицького, 37, на загальну суму 3 413 080 грн, що станом на день винесення акту про передачу майна у рахунок погашення боргу в еквіваленті за курсом НБУ становить 129 381,34 доларів США.

Також 19.06.2019 приватним виконавцем Телявським А.М. винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу у ВП НОМЕР_2.

Відповідно до Акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 19.06.2019 приватний виконавець передає стягувачу АТ «Універсал Банк» земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0836 га, кадастровий номер :85:163:0004, цільове призначення ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель на загальну суму 2 205 230 грн, що станом на день винесення акту про передачу майна у рахунок погашення боргу в еквіваленті за курсом НБУ становить 83 594,76 доларів США.

Не погоджуючись із діями приватного виконавця, позивач указує, що останній не вчинив всіх дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» перш ніж звернути стягнення на об`єкт нерухомого майна, зокрема: не отримав відповіді на всі направлені запити до банківських установ щодо наявності коштів на відкритих рахунках боржника; не звернув стягнення на рухоме майно - автомобілі, інформацію про які мав на час передачі квартири на реалізацію на електронних торгах; порушив вимоги закону щодо отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування на передачу на реалізацію нерухомого майна боржника, право користування яким мають малолітні діти; передача майна на реалізацію на електронних торгах проведена з порушенням Порядку реалізації арештованого майна, та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджених Міністерством юстиції України.

Статтями 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

На суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц, провадження № 14-20цс21).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Тобто, вирішуючи відповідний спір, суд повинен виходити також із оцінки позовних вимог заявника, ефективності обраного позивачем способу судового захисту порушеного права.

Судом встановлено, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. перебуває виконавче провадження № 58813610 з примусового виконання виконавчого листа Подільського районного суду м. Києва № 758/14320/14-ц від 27.03.2019 про звернення стягнення на житловий будинок, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27.12.2012 Головним управлінням житлового забезпечення, який розташований на земельній ділянці, що є виділеною в натурі та межі якої визначені на місцевості та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0836 га, кадастровий номер :85:163:0004, цільове призначення ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, що належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 08.04.2008 № 03-7-02695, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, що буде визначена на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на час його продажу в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 за кредитним договором №001-2900/840-0251 від 04.10.2007 у розмірі 262 050,88 доларів США.

При примусовому виконанні приватним виконавцем було описано майно боржника, а саме: житловий будинок, загальною площею 299,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який передано стягувачу в іпотеку.

19.04.2019 приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для визначення вартості описаного майна боржника.

Згідно письмового звіту експертної оцінки майна, вартість житлового будинку складає - 3 413 080 грн.

Приватним виконавцем Телявським А.М. було сформовано та передано ДП «СЕТАМ» заявку на реалізацію арештованого майна від 10.05.2019, а саме: житловий будинок, загальною площею 299,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу № 412212 ДП «СЕТАМ», проведення електронних торгів, що проводились за адресою: АДРЕСА_2 , від 13.06.2019 - за реєстраційним номером лота 350378, а саме: іпотека житловий будинок, загальною площею 299,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - торги не відбулися, у зв`язку з тим, що від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція.

До приватного виконавця надійшла заява від стягувача АТ «Універсал Банк» про бажання залишити за собою нереалізоване майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 299,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Приватний виконавець ОСОБА_7 виніс постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 19.06.2019 та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 19.06.2019.

Також, судом встановлено, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М. перебуває виконавче провадження № 58260029 з примусового виконання виконавчого листа Подільського районного суду м. Києва № 758/9543/13-ц від 31.01.2014 про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору іпотеки від 04.10.2007, а саме: земельну ділянку, що є виділеною в натурі та межі якої визначені на місцевості та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0836 га, кадастровий номер :85:163:0004, цільове призначення ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, що належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 08.04.2008 № 03-7-02695, шляхом проведення прилюдних торгів.

Початкову ціну продажу предмету іпотеки визначити на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна під час його продажу.

17.04.2019 винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої описано та арештовано вищевказану земельну ділянку.

19.04.2019 приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та доручено надати звіт з експертно-грошової оцінки описаного та арештованого майна.

Згідно отриманого звіту, вартість земельної ділянки складає - 2 205 230 грн.

На підставі отриманого звіту, приватним виконавцем було сформовано та подано ДП «СЕТАМ» заявку на реалізацію арештованого майна.

Згідно протоколу № 412209 ДП «СЕТАМ», проведення електронних торгів, що проводилися за адресою: АДРЕСА_2 , від 13.06.2019 - за реєстраційним номером лота 350337, а саме: іпотека земельна ділянка, площею 0,0836 га, кадастровий номер :85:163:0004, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - торги не відбулися, у зв`язку з тим, що від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція.

До приватного виконавця надійшла заява від стягувача АТ «Універсал Банк» про бажання залишити за собою нереалізоване майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,0836 га, кадастровий номер :85:163:0004, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Приватний виконавець Телявський А.М. виніс постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 19.06.2019 та акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 19.06.2019.

Відповідного ст. 49 Закону України «Про іпотеку» (чинної на момент постановлення постанови та акта про передачу майна стягувачу) протягом десяти днів з дня оголошення електронного аукціону таким, що не відбувся, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У такому випадку залишення за собою предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом, актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому ст. 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про залишення за собою майна х прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих самих умовах других прилюдних торгів, що мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах становить 80 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на перших прилюдних торгах. У разі оголошення других прилюдних торгів таким, що не відбувся, іпотекодержатель має право придбати предмет іпотеки за початковою ціною других прилюдних торгів. Якщо іпотекодержатель не скористався таким правом, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах становить 70 відсотків початкової вартості предмета іпотеки на перших прилюдних торгах.

У разі оголошення третіх прилюдних торгів таким, що не відбувся, іпотекодержатель має право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною третіх прилюдних торгів в порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Отже, законодавець у ст. 49 цього Закону передбачив право іпотекодержателя на залишення за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, за результатами першого електронного аукціону.

Відповідно до ч. 4 ст. 47 Закону України «Про іпотеку» (чинної на момент постановлення постанови та акта про передачу майна стягувачу) державний виконавець, приватний виконавець не може відмовити у видачі акта про реалізацію предмета іпотеки, якщо така реалізація здійснювалась відповідно до вимог цього Закону. У разі відмови видати акт про реалізацію предмета іпотеки державний виконавець, приватний виконавець повинен протягом пяти робочих днів з дня закінчення строку, встановленого ч. 2 цієї статті, повідомити про це організатора прилюдних торгів, іпотекодержателя, іпотекодавця та покупця. Повідомлення, що містить підстави для відмови у видачі акта про реалізацію предмета іпотеки, підписується державним виконавцем і начальником відповідного органу державної виконавчої служби та скріплюється печаткою цього органу або підписується приватним виконавцем та скріплюється його печаткою. Відмова державного виконавця, приватного виконавця видати акт про реалізацію предмета іпотеки може бути оскаржена відповідно до законодавства.

Щодо позиції позивача, щодо звернення до органу опіки і піклування про отримання попереднього дозволу для реалізації предмету іпотеки, суд дійшов до наступних висновків.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право на справедливий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у державі, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (наприклад, справа «Жовнер проти України» від 29 червня 2004 року, заява № 56848/00, § 33). Право на звернення до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби правова система держав-учасниць Конвенції допускала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, залишалося би невиконаним по відношенню до однієї зі сторін всупереч її інтересам. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Стаття 39 Закону України «Про іпотеку» передбачає можливість реалізації предмета іпотеки за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною восьмою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду є кінцевою стадією виконання рішення суду, а тому попередній дозвіл органу опіки та піклування на відчуження квартири, право користування якою належить дитині, законом не вимагається. Така згода потрібна при укладенні договору іпотеки, якщо предметом іпотеки мають право користуватись чи володіти діти, а не при виконанні рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, коли дії по реєстрації місця проживання дітей вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки).

У відповідності до частини третьої статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

За змістом пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини другої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, оскільки на виконання у приватного виконавця перебували виконавчі листи, видані на виконання рішення суду, яким вирішено спір та звернуто стягнення на предмет іпотеки, визначено спосіб реалізації предмета іпотеки, а тому наявність чи відсутність згоди органу опіки та піклування на примусову реалізацію предмета іпотеки не може перешкоджати виконанню судового рішення, отже дії приватного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до частин шостої, восьмої, дев`ятої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» у разі не реалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності проводиться, зокрема, на підставі виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів. Тому свідоцтво є лише підставою для державної реєстрації права власності за покупцем, але не є правовстановлюючим документом, і вичерпує свою дію із здійсненням такої реєстрації.

Абзацом першим частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції Закону, яка діяла на момент ухвалення судових рішень судами попередніх інстанцій, було визначено, що у разі скасування на підставі рішення суду, зокрема, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Абзацом другим частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у чинній редакції Закону встановлено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. За змістом цих положень вони застосовуються в разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування не будь-яких, а правовстановлюючих документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до яких свідоцтво про придбання нерухомого майна з торгів не належить.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 1 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (провадження № 12-46гс19).

За загальним правилом якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 115, 116), від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 98), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс19, пункт 80).

При цьому, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Такий висновок сформульований, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18, пункт 5.6).

Крім того, ані задоволення вимоги про скасування чи визнання недійсним акта та постанови виконавця, ні задоволення вимоги про визнання дій державного виконавця неправомірними не призвели б до захисту прав позивача, оскільки такі вимоги не відповідають належному способу захисту.

Вказаний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20), на яку як на підставу своїх вимог посилається позивач, та постанові Верховного Суду від 27 червня 2022 року у справі № 490/9161/19 (провадження № 61-19048св21).

Судовий захист повинен бути повним відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20).

Враховуючи викладене, задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними актів про передачу майна та скасування державної реєстрації свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів не призведе до поновлення прав позивача на об`єкт нерухомого майна, які ОСОБА_1 вважає порушеними, а тому вказані вимоги не є ефективним способом захисту, оскільки, навіть у разі задоволення, потребуватимуть додаткових заходів судового втручання.

Виходячи з встановлених обставин справи та з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20), та висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 27 червня 2022 року у справі № 490/9161/19 (провадження № 61-19048св21), належним способом захисту прав ОСОБА_1 є звернення до суду з вимогами про витребування майна.

Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації свідоцтва про право власності, суд прийшов до наступного.

Згідно з п 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації прав підлягає право власності (п.1 ч.1 ст.4 Закону ).

Суд зазначає, що ч. 9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначено, що про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Згідно з ст. 27 Закону передбачено підстави для державної реєстрації прав.

Зазначеним Законом не визначено вичерпного переліку документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідну до п. 14 ч. 1 ст. 27 зазначеного Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Отже, іншим документом у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» є акт про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу майна.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що оскільки акт про передачу майна стягувачу є чинним, адже у вимозі про його визнання незаконним відмовлено (основна вимога); вимога про скасування державної реєстрації свідоцтва про право власності є похідною від основної вимоги та підстав для їх задоволення не встановлено, а відтак суд прийшов до висновку про те, що у похідній вимозі необхідно відмовити.

У зв`язку із наведеним, оскільки доводи позивача не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні під час розгляду справи та перевірки їх доказами наявними у матеріалах справи, відтак суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судовий збір понесений позивачем при подані позовної заяви до суду, необхідно покласти на останнього.

Керуючись ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Телявського Анатолія Миколайовича, третя особа - Орган опіки та піклування Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання незаконними актів про передачу майна та скасування державної реєстрації свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ;

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ;

відповідач - Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський Анатолій Миколайович, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вулиця Юрія Поправки, 6, оф.26.

Суддя Дмитро ПЕТРОВ