ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м.Суми

Справа №589/4319/23

Номер провадження 22-ц/816/483/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК»

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 жовтня 2023 року у складі судді Євдокімової О.П., ухваленого в м. Шостка Сумської області,

в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (далі АТ «А-БАНК») звернулося до суду за допомогою засобів поштового зв`язку з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що 25 червня 2021 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Всі основні умови кредитування доведені відповідачу, про що свідчить його підпис у паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 24 липня 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 75 333 грн 22 коп., яка складається із: 46 413 грн 23 коп. заборгованість за кредитом; 28 919 грн 99 коп. заборгованість за процентами, яку позивач і просив стягнути на свою користь.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду суду Сумської області від 30 жовтня 2023 року позов АТ «А-БАНК» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-БАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 червня 2021 року у розмірі 28 463 грн 23 коп.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог, АТ «А-БАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення в частині відмовлених позовних вимог та задовольнити позов у повному обсязі; стягнути на користь позивача з відповідача судові витрати, пов`язані з поданням даної апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскільки відповідач користувався кредитом, то значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти.

Вважає посилання суду на постанову Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 в частині стягнення процентів необґрунтованим, оскільки у справі № 342/180/17 Тарифи не було підписано боржником, а у даній справі до матеріалів справи додано не тільки Тарифи із сайту банку, а й Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому зазначені всі умови кредитування, строки, процентна ставка тощо. Паспорт продукту підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Вважає, що в даному випадку підлягала застосуванню позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20.

Стосовно сумнівів суду щодо розрахунку заборгованості зазначає, що вони є необґрунтованими, оскільки на підтвердження правильності розрахунку банк надавав банківську виписку, але суд врахував її частково, тобто первісні зняття коштів та подальші погашення були враховані, а подальше використання кредитного ліміту та витрати коштів не враховані.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористався.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 25 червня 2021 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», розмір процентної ставки вказана заява не містить (а.с. 11).

Банк додав до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-БАНК», Тарифи по картці «Зелена», які не підписані відповідачем (а.с. 16-24).

Також 25 червня 2021 року відповідач шляхом накладення електронного підпису підписав паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена» (а.с. 12-13).

Відповідно до довідки банку ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картку № НОМЕР_2 , строком дії до липня місяця 2027 року (а.с. 14).

Крім того, банком надано довідку за лімітами за період з 25 червня 2021 року по 24 липня 2023 року (а.с. 15) та виписку по картці (а.с. 8-10).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором від 25 червня 2021 року станом на 24 липня 2023 року становить 75 333 грн 22 коп., яка складається із: 46 413 грн 33 коп. заборгованість за тілом кредиту; 28919 грн 99 коп. - заборгованість за процентами (а.с. 6, на звороті).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифи, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна вважати частиною кредитного договору, укладеного між сторонами 25 червня 2023 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена, зокрема у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Підписання паспорту споживчого кредиту не вказує на укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті не відбувається фіксації волі сторін договору та його змісту. Тому відсутні правові підстави для стягнення заборгованості за процентами. Оскільки фактично отримані та використані відповідачем кредитні кошти повернуті не в повному обсязі, тому суд дійшов висновку, що підлягає стягненню сума неповернутих коштів в розмірі 28 463 грн 23 коп., що становить собою різницю між фактично отриманими та використаними кредитними коштами та коштами, внесеними на погашення кредитної заборгованості (46 413,23 грн 17950 грн).

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду щодо відсутності підстав для стягнення заборгованості за процентами.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що банком доведено право на нарахування процентів у заявленому розмірі.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг у АТ «А-БАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифи, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25 червня 2021 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена, зокрема, у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд першої інстанції обґрунтовано врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Стосовно доводів позивача, що відповідачем було підписано за допомогою електронного підпису паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі умови кредитування, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно зазначив, що способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, висловленою у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо відсутності підстав для стягнення процентів за користування кредитними коштами.

Стосовно стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Позивач при зверненні до суду з даним позовом ставив питання про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 46 413 грн 23 коп.

Суд першої інстанції, встановивши обставини того, що фактично отримані та використані відповідачем кошти повернуті не в повному обсязі, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача неповернутих коштів. Проте, визначаючи розмір неповернутих відповідачем коштів, судом було неправильно встановлено, що розмір фактично отриманих та використаних коштів становить 46 413 грн 23 коп. З наданої позивачем виписки з банківського рахунку, яка за своєю суттю є первинним банківським документом, вбачається, що розмір використаних відповідачем коштів становить 64 363 грн 23 коп. З урахуванням того, що відповідачем на погашення заборгованості за кредитом було внесено коштів на суму 17 950 грн, то розмір заборгованості за кредитом становить 46 413 грн 23 коп. (64 363 грн 23 коп. 17 950 грн), яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

За встановлених обставин справи рішення суду підлягає зміні в частині розміру заборгованості за кредитним договором та слід стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «А-БАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 червня 2021 року в сумі 46413 грн 23 коп.

На підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України підлягає зміні розподіл судових витрат та пропорційно до задоволеної частини позовних вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1653 грн 63 коп.

Крім того, у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі 1541 грн 85 коп.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 жовтня 2023 року змінити в частині розміру заборгованості за кредитним договором та в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 червня 2021 року у розмірі 46 413 гривень 23 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1653 гривні 63 копійки.

Рішення суду в іншій оскаржуваній частині залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі 1541 гривня 85 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов