Київський районний суд м. Полтави
Справа № 642/6919/21
Провадження №2/552/243/24
09.02.2024 Київський районний суд м.Полтави в складі:
головуючого судді Самсонової О.А.,
секретар судового засідання Лебедєва Х.В.,
учасники справи та їхні представники:
позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
представник позивачів адвокат Андросов Антон Олексійович,
відповідач - ОСОБА_3 ,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, -
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 звернулись до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.
В своїй позовній заяві посилались на те, що вони є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 , яка розташована поверхом вище.
15 липня 2021 року сталося залиття квартири АДРЕСА_3 з причин халатного користування сантехнічними приладами в квартирі АДРЕСА_2 робітниками, що виконували ремонт приміщень.
Крім того, залиттям квартири їм завдано значну моральну шкоду.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.76).
Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей.
Відповідно до даного Розпорядження справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави.
Справа № 642/6919/21 також передана на розгляд до Київського районного суду м. Полтави.
Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 05 травня 2023 року справу прийнято до провадження судді Київського районного суду м.Полтави (а.с. 90).
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2021 року заяву представника позивачів адвоката Андросова Антона Олексійовича про забезпечення позову задоволено. До набрання законної сили рішенням суду заборонено відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_5 , що на праві власності належить відповідачу ОСОБА_3 (а.с. 77).
Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 21 серпня 2023 року у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Глуховцевої Наталії Володимирівни витребувано докази, а саме копію договору купівлі-продажу, р. №3440 від 05 грудня 2012 року, на підставі якого відповідач ОСОБА_3 купив квартиру за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 117).
Відзиву на позов відповідач не подав.
Інші заяви по суті справи та клопотання сторони суду не подавали.
В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не з`явились, уповноваживши адвоката Андросова А.О. представляти його інтереси в суді.
Представник позивачів ОСОБА_5 , який брав участь у справі в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з врахуванням додаткових пояснень щодо витрат на професійну правничу допомогу, просив їх задовольнити. При цьому посилався на обставини, викладені в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином у встановленому ч. 11 ст. 128 ЦПК України порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив, клопотань щодо відкладення розгляду справи суду не подавав.
Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_3 , який в судове засідання не з`явився.
Відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є співвласниками квартири АДРЕСА_4 . Частки співвласників у праві спільної часткової власності на квартиру складають: ОСОБА_4 52/100, ОСОБА_1 48/100.
Вказана обставина підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05 жовтня 2021 року №278177676 (а.с.15-18).
Власником квартири АДРЕСА_6 є відповідач ОСОБА_3 .
Вказана обставина підтверджується даними договору купівлі-продажу, посвідченого 05 грудня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В., а також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26 вересня 2021 року №275964040 (а.с.13-14, 126).
Судом також встановлено факт затоплення квартири АДРЕСА_4 з квартири АДРЕСА_2 за цією ж адресою.
Вказаний факт затоплення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, в тому числі заявою ОСОБА_4 на адресу директора КП «Жилкомсервіс» від 15 липня 2021 року, у якій він повідомляв, що виявив затоплення своєї квартири з квартири АДРЕСА_2 , що внаслідок залиття йому завдано значної матеріальної шкоди. Тому просив направити комісію з дільниці №27 підприємства для обстеження та складення акту про залиття (а.с. 19).
Як підтверджується актом залиття від 15 липня 2021 року, складеним комісією дільниці №27 КП «Жилкомсервіс», комісією була обстежена квартира АДРЕСА_4 . Під час візуального обстеження комісією виявлено, що внаслідок залиття квартири АДРЕСА_3 відбулося:
у кухні (площею 9,9 кв.м.) залиття натяжної стелі по всій її площі, намокання електромереж та приладів верхнього світла, залиття пофарбованого верхнього штукатурного шару стін над кухонними меблями на площі 5 кв.м., намокання кухонного гарнітуру з частковим вздуттям елементів декору, намокання покриття підлоги (ламінат) по всій площі зі вздувом;
у душовій кімнаті (площею 2,9 кв.м.) залиття пластику стелі, намокання електромереж та приладів верхнього світла, порушення верхнього шару акрилового піддону душу, намокання керамічної плитки стін на площі 5 кв.м.
Причиною залиття приміщень квартири АДРЕСА_3 є халатне користування сантехнічними приладами в кв. АДРЕСА_2 робітниками, виконуючими ремонт приміщень (а.с. 20).
Частиною 4 ст.319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує.
Статтею 322 ЦК України також передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором.
Таким чином, маючи обов`язок утримувати своє майно, ОСОБА_3 мав належним чином слідкувати за технічним станом належної йому квартири.
Як підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, залиття належної позивачам квартири відбулось через халатне користування сантехнічними приладами в кв. АДРЕСА_2 робітниками, виконуючими ремонт приміщень.
Відповідачем вказана обставина не спростована.
Внаслідок залиття було пошкоджено належну позивачам квартиру.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України завдана майнова шкода підлягає відшкодуванню винною особою в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Як передбачено ч. 2 ст. 1172 ЦК України замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.
Тому у випадку заподіяння шкоди позивачам через халатне користування сантехнічними приладами в кв. АДРЕСА_2 робітниками, виконуючими ремонт приміщень, які діяли за замовленням відповідача, відповідальність за завдану шкоду також покладається на власника квартири ОСОБА_3 .
Відповідачем вказаний розмір заподіяної шкоди не спростовано, доказів того, що вказана шкода заподіяна не з його вини, до матеріалів справи не додано.
Тому суд приходить до висновку, що позовна вимога про відшкодування позивачам завданої їм матеріальної шкоди підлягає до задоволення.
З відповідача на користь позивачів необхідно стягнути на відшкодування завданої їм пошкодженням спільного майна шкоди відповідно до часток у праві спільної власності.
Також судом встановлено, що пошкодженням належного позивачам майна їм також завдано значної моральної шкоди.
Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Невиконання відповідачем обов`язку з належного утримання свого майна, що призвело до залиття належної позивачам квартири, є неправомірною бездіяльністю, яка згідно ст.1167 ЦК України тягне за собою обов`язок відшкодувати завдану шкоду.
Докази того, що залиття належної позивачам квартири відбулося не з вини відповідача ОСОБА_3 , в матеріалах справи відсутні.
При визначенні розміру завданої позивачу моральної шкоди суд виходить з наступного.
Уже самим фактом пошкодження належного позивачам майна їм спричинена моральна шкода.
Як зазначили позивачі, на розмір завданої їм моральної (немайнової) шкоди вплинула та обставина, що залиття квартири позивачів, сталось одразу після закінчення проведеного ними в квартирі ремонту, здійсненого за результатом пожежі, яка сталась в будинку АДРЕСА_7 , що фактично призвело до пошкодження тільки-но відремонтованої квартири та до незручностей в зв`язку з проживанням і користуванням квартирою позивачами та їх дитиною, яка була пошкоджена залиттям, у зв`язку з чим, позивачі перенесли стресову ситуацію.
Крім того позивачі зазнали душевних страждань від самого факту ушкодження майна та від небажання винної особи відшкодувати шкоду у добровільному порядку.
У результаті дій відповідача був зірваний ряд життєвих планів позивачів, порушений звичайний уклад існування.
У них виникла потреба у зверненні до лікаря для відновлення погіршеного самопочуття на фоні ушкодження майна та необхідності знов його відновлювати.
ОСОБА_1 внаслідок стресової ситуації та погіршення самопочуття була змушена звернутись 15 липня 2021 року за допомогою до лікаря, за наслідком чого їй було поставлено діагноз: вегетативна дисфункція по гіпертонічному типу, гіпертонічний криз, предсінкопальний стан внаслідок стресового фактору та була призначена відновлювальна терапія (а.с. 48).
В подальшому, оскільки фактори стресу не зникли та самопочуття не відновлено у повній мір, ОСОБА_1 і 3 вересня 2021 року була змушена знову звернутись за допомогою лікаря, у зв`язку з чим, їй встановлено діагноз: вегетативна дисфункція по гіпертонічному типу, період ремісії після курсу відновлювальної терапії, -стенічний синдром, як наслідок стресового фактору (а.с.49).
Позивачі були змушені витрачати свій час на клопоти по збору доказів щодо розміру завданої відповідачем шкоди, звертатись до суду.
Значно збільшує розмір завданої позивачам моральної шкоди той факт, що після залиття квартири позивачів відповідач протягом тривалого часу не відшкодовує завдану матеріальну шкоду, цим питанням не цікавився .
Як підтверджується консультативними висновками лікаря від 15 липня 2021 року та від 13 вересня 2021 року, погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 , яке зумовило її звернення до лікаря, відбулося внаслідок дії стресового фактору (а.с. 48-49).
В добровільному порядку відповідач завдану ним шкоду не відшкодував.
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Частиною 2 ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Як роз`яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність відшкодування позивачам моральної шкоди.
Таким чином позов підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування понесених судових витрат 5120,07 грн. (п`ять тисяч сто двадцять гривень сім копійок).
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

позивач - ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне судове рішення виготовлено 14 лютого 2024 року.

Головуючий (підпис) О.А.Самсонова