Справа № 752/7277/24
Провадження № 4-с/752/84/24
У Х В А Л А

Іменем України

01 травня 2024 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Слободянюк А.В.,

за участю секретаря - Крушельницької Д.М.,

скаржника - ОСОБА_1 ,

представника Голосіївського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) - Корецька Т.С.,

представника заінтересованої особи ПАТ АБ "Укргазбанк» - Мікайилова Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 , на бездіяльність державного виконавця Голосіївського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк",

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив:

-Визнати бездіяльність державного виконавця Голосіївського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо розгляду заяви від 28 листопада 2023 року боржника ОСОБА_1 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_2;

-Зобов`язати державного виконавця Голосіївського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) розглянути заяву від 28 листопада 2023 року боржника ОСОБА_1 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_2;

-Зобов`язати державного виконавця Голосіївського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, а також винести з цього приводу відповідну постанову.

Скарга обґрунтувалася тим, що на виконанні у Голосіївському відділі державної виконавчої служб у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі по тексту - ДВС) перебуває виконавче провадження ВП № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №2-1030/10 від 06 липня 2011 року, виданого Голосіївським районним судом міста Києва про стягнення з боржника, ОСОБА_1 , на користь «Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованості за кредитом договором у розмірі 96 002,60 доларів США, що еквівалентом становить 759 370,96 грн., що за станом на 11 жовтня 2010 року офіційного курсу - 7,9099 гривень за один долар США.

28 листопада 2023 року боржник ОСОБА_1 , подав до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) заяву з проханням зупинити виконавче провадження ВП № НОМЕР_2 в порядку п.1ч.1ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки він перебуває на військовій службі на посаді помічника військової частини НОМЕР_1 з правової роботи, що підтверджується довідкою військової частини № 409/4/2162 від 27 листопада 2023 року. ОСОБА_1 вказує, що його задіяно з 27 травня 2022 року з метою здійснення заходів з національної безпеки, оборонних заходах та стримуванню збройної агресії на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24 лютого 2024 року.

Вказується, що заяви до державного виконавця було надано: довідка військової частини № 409/4/2162 від 27 листопада 2023 року; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій службі) за № 32 від 27 травня 2022 року; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) за № 1 від 24 лютого 2022 року.

Після ознайомлення 02 квітня 2024 року з матеріалами виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2, з`ясувалось, що заява ОСОБА_1 від 28 листопада 2024 року про зупинення вчинення виконавчих дій не розглянута, виконавче провадження не зупинено, що є порушенням приписів ст.34 Закону України «Про виконавче провадження». Посилаючись на положення даної статті Закону, Сніжко просить суд задовольнити його скаргу.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 08 квітня 2024 року відкрито провадження за скаргою ОСОБА_1 , розгляд справи призначено на 01 травня 2024 року (а.с.14,15).

У відзиві на скаргу державний виконавець Корецька Т.С. (довіреність а.с.40) Голосіївського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - державний виконавець), заперечуючи проти скарги, посилався на відсутність підстав для зупинення виконавчого провадження згідно п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки обов`язкова умова для зупинення виконавчого провадження, а саме неможливість проведення виконавчих дій згідно з умовами служби боржника, - відсутні. Крім того, за позицією державного виконавця, скаржник пропустив десятиденний строк для звернення до суду, який повен обраховуватись на наступний день після надходження до відділу від скаржника заяви від 15 березня 2024 року про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. За таких обставин, на думку державного виконавця, можна стверджувати, що скаржник станом на вказану дату був обізнаний матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_2, а відтак, обізнаний з відсутністю винесення державним виконавцем постанови про зупинення виконавчих дій (а.с.32-38)

Представник заінтересованої особи ПАТ АБ «Укргазбанк», Слісаренко Л.Л. (п.24 а.с.23.24), на адресу суду також надіслав заперечення на скаргу, в якій наголошував, що скаржник не надав підтвердження того факту, що умови служби скаржника на посаді помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи, роблять неможливе виконавчих дій. З наданої скаржником довідки не зрозуміло чи відноситься він до якоїсь із категорій військовослужбовців, зазначених в п. 1 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження», у витязі з наказу №1 від 24 лютого 2022 року відсутня інформація про те, що згідно з умовами служби божника проведення виконавчих дій неможливе та про те, що він виконує бойові завдання. Також звертав увагу, що скаржник подав заяву до ДВС 28 листопада 2023 року, та відповідно до ч.2 ст. 34 «Про виконавче провадження» виконавець мав вчинити певні дії не пізніше наступного робочого дня після вказаної дати, а тому скаржником були пропущені строки для подання скарги на дії державного виконавця, оскільки вона була подана через 4 місяці після направлення заяви до ДВС без клопотання про поновлення строків на її подання (а.с.20-28).

Скаржник ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримав, додатково пояснив, що проходить військову службу у військовій частині, яка після 24 лютого 2022 року переведена на штат воєнного часу. У військовій частини є свої бойові розпорядження, що є секретною інформацією. Військова частина періодично повертається на ротацію до міста Києва. Скаржнику видана стрілецька зброя, він періодично проходить навчання на полігонах, у випадку загибелі командира частини йому, як заступнику командира може перейти керування військовою частинною, у тому числі і при виконанні бойових завдань. Також повідомив, що до державного виконавця із заявою про зупинення виконавчого провадження скаржник звертався двічі: 28 листопада 2023 року, відповіді після якої не отримав, та у березні 2024 року, на яку отримав відмову державного виконавця; проте зі скаргою на бездіяльність державного виконавця він звертається за своєю заявою від 28 листопада 2023 року. Наголошував, що у зв`язку з тим, що часто перебуває за межами міста Києва, звернувся до державного виконавця для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження лише у березні 2024 року.

Державний виконавець Голосіївського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Корецька Т.С. у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні вимог скаржника ОСОБА_1 Повідомила, що на заяву ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження від 28 листопада 2023 року вона відповідала скаржнику усно під час його відвідування відділу у березні 2024 року. Та на аналогічну заяву скаржника від 15.03.2024 відділом була надана вже письмова відповідь від 19.03.2024 з відмовою у зупинні вчинення виконавчих дій, яку держаний виконавець надала до суду у судовому засіданні.

Представник заінтересованої особи ПАТ АБ «Укргазбанк» Мікайилов Р.Р. у судовому засіданні проти вимог скарги заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях ПАТ АБ «Укргазбанк», просив відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови й порядок виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначається приписами Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що згідно витягу з наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24 лютого 2022 року № 1, з 24 лютого 2022 року функціонування військові частини НОМЕР_1 здійснюється за штатом воєнного часу (а.с.7).

Згідно витягу з наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27 травня 2022 року, лейтенанта ОСОБА_1 , призваного до лав Збройних Сил України на підставі Указу Президенту України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», зараховано до списку особового складу, і вважати такими, що з 27 травня 2022 року прийнято на посаду і приступив до виконання службових обов`язків, шпк «капітан юстиції»; вказуються про оклад за військове знання, премію, надбавки (а.с.6).

Відповідно до довідки Командира військової частини НОМЕР_1 , від 12 березня 2024 року № 2193/1/603, майор юстиції ОСОБА_1 перебуває у військовій частині на посаді помічника командира з правової роботи військової частини (а.с.5).

Відповідно до листа Голосіївського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі -Голосіївського ВДВС ЦМУЮ (м. Київ), адресованого ОСОБА_1 , на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1030/10 від 21 червня 2022 року, виданого Голосіївський районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитом договором у розмірі 96 002,60 доларів США, що еквівалентом становить 759 370,96 грн., що за станом на 11 жовтня 2010 року офіційного курсу - 7,9099 гривень за один долар США. Виконавче провадження відкрито 01 серпня 2016 року.

В рамках даного виконавчого провадження, як вказує державний виконавець Т.Корецька , вчинено наступні дії: 01 серпня 2016 року винесено постанову про арешт майна боржника; 20 квітня 2021 року - про арешт коштів боржника; 09 лютого 2023 року - про арешт коштів боржника; 27 листопада 2023 року - про розшук майна боржника; 27 листопада 2023 року - про розшук майна боржника; 27 листопада 2023 року - про зняття арешту з коштів, на підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2023 року у справі № 752/18005/23; 27 листопада 2023 року - про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Як вказує державний виконавець, 15 березня 2023 року на адресу Голосіївського ВДВС ЦМУЮ (м. Київ) за вх. 35054 надійшла заява про зупинення вчинення виконавчих дій боржника ОСОБА_1 , та 18 березня 2024 року за вх. 6803 - заява про зупинення вчинення виконавчих дій боржника ОСОБА_1

19 березня 2024 року державним виконавцем надано ОСОБА_1 відповідь № 34257/27.1-24 на його заяву про зупинення вчинення виконавчих дій, яка відповідно до витягу з журналу реєстрації вихідної кореспонденції направлена 21.03.2024 скаржнику рекомендованим листом. У відповіді держаний виконавець, посилаючись на норми законодавства та судову практику, повідомляє, що оскільки примусове виконання рішення суду про стягнення з особи заборгованості не вимагає особистої присутності боржника, відсутня обов`язкова умова для зупинення виконавчого провадження № НОМЕР_2, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо неможливості проведення виконавчих дій згідно з умовами служби, а тому правові підстави для зупинення вчинення виконавчих дій відсутні (а.с. 56-58).

Отже, матеріалами справи спростовано твердження скаржника ОСОБА_1 про бездіяльність державного виконавця після отримання заяви скаржника про зупинення вчинення виконавчих дій та ненадання відповіді на його звернення.

Згідно ст. 1 Закон України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

З аналізу наведеної правової норми випливає, що існує три умови, за наявності яких виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій:

1) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе; або

2) якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе; чи

3) на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Синтаксичний розбір текстуального змісту цієї норми права дає підстави для висновку, що у цьому випадку словосполучення «якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе» застосовується до обох частин речення, які пов`язані сполучником «або». Натомість, сполучник «чи» якраз використаний з метою посилення роздільності перелічуваних підстав. Відповідно, застосовуючи у названій нормі матеріального права сполучник «або», законодавець мав на меті не протиставити одну умову іншій, а вирізнити види проходження боржником військової служби (правовий висновок Верховного Суду, сформований у постановах від 30 листопада 2023 року у справі № 120/875/230, провадження № К/990/15420/23, від 06 грудня 2023 року у справі №583/3097/23, провадження № 61-16360ск23).

Відповідною до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виробі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, вбачається, що рішення про зупинення вчинення виконавчих дій з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження», можливо лише за тих обставин, які свідчать, що згідно з умовами служби боржника проведення виконавчих дій неможливе.

Отже, існування лише однієї умови проходження військової служби під час мобілізації для вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій не достатньо.

Поряд з цим, як встановлено судом, боржник ОСОБА_1 , як на час винесення державним виконавцем постанов про вчинення виконавчих дій, так і на час розгляду даної справи перебуває на військовій службі за мобілізацією, є військовослужбовцем військовій частині НОМЕР_1 з 27 травня 2022 року (а.с.6).

ОСОБА_1 на підставі відповідного наказу зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення з 27 травня 2022 року, із встановленням посадового окладу, тарифного розряду, премії та надбавки до посадового окладу.

Виконавче провадження № НОМЕР_2 відкрито та здійснюються за виконавчим листом про стягнення з боржника ОСОБА_1 грошових коштів на підставі виконавчого листа № 2-1030/10 від 21 червня 2022 року, виданого Голосіївський районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитом договором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких доводів та доказів про те, що виконавчі дії згідно з умовами військової служби боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 не можуть вчинятися, скаржник не навів і таких доказів судом не здобуто.

Відтак, саме по собі проходження боржником військової служби не є перешкодою для стягнення заборгованості за кредитним договором та інших коштів за виконавчим листом.

Враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання про недоведеність передбачених законом підстав для зупинення вчинення виконавчих дій, відтак скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Щодо посилання заінтересованих осіб на те, що ОСОБА_1 пропустив строк подання скарги, оскільки був обізнаний з відсутністю винесення державним виконавцем постанови про зупинення виконавчих дій після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, а також у зв`язку з тим, що державний виконавець після отримання заяви скаржника від 28 листопада 2023 року мав обов`язок на наступний день після звернення вчинити дії, що зумовило початок обліку десятиденного строку для звернення до суду зі скаргою, суд вважає таке посилання помилковим.

Триваюче правопорушення розуміється як проступок, пов`язаний з тривалим та безперервним невиконанням суб`єктом обов`язків, передбачених законом. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження бездіяльності та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у разі: усунення стану, за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконання обов`язку відповідним суб`єктом. Таким чином, бездіяльність виконавця, посадових осіб органів Державної виконавчої служби є триваючим правопорушенням, у зв`язку з чим початок перебігу строку на її оскарження автоматично відкладається.

Зазначений висновок викладено у постанові Верхового Суду від 25 березня 2020 року у справі 175/3995/17-ц.

Зі скарги ОСОБА_1 вбачається, що він оскаржує бездіяльність державного виконавця щодо не розгляду його клопотання про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні, а тому, у даному разі йдеться про триваюче правопорушення, та відповідно, скаржником не порушено строки звернення до суду за захистом своїх прав.

Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) роз`яснив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим.

З урахуванням зазначеного вище, підстав для задоволення скарги не вбачається, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7,12, 13, 76-89, 447-451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 , на бездіяльність державного виконавця Голосіївського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Слободянюк А.В.