Справа № 134/390/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 червня 2024 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді: Зарічанського В.Г. з участю секретаря: Балух О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль, Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городківської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 23 лютого 2024 року звернулася до суду з позов до Городківської сільської ради про визнання права власності на спадщину за законом та уточненою заявою позовних вимог, де просила визнати за нею право на спадщину як спадкоємця першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області, визнавши право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 загальною площею 47,3 кв.м, житловою площею 22,3 кв.м., до складу якого входить: житловий будинок «А», вхідний майданчик «а», сарай «а1», літня кухня «Б», веранда «б», сарай «В», навіс «в», літній душ «в1», сарай «в2», навіс «в3», сарай «Г», погріб «П», криниця 10м. «К», огорожа 25м.п. «1-3». В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області померла її мати ОСОБА_3 . Після її смерті вона прийняла спадщину як спадкоємець першої черги за законом, про що отримала свідоцтво про право на спадщину, видане державним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори 27 січня 2024 року, спадкова справа № 10/2024, на належну спадкодавцю земельну ділянку площею 2,3770 га, кадастровий номер :02:001:0130. До складу спадщини після її смерті входить також цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 загальною площею 47,3 кв.м, житловою площею 22,3 кв.м., вартість якого згідно з оцінкою складає 76 951,00 гривень. Житловий будинок відноситься до суспільної групи колгоспних дворів, і згідно записів погосподарської книги № 2аК, особовий рахунок № НОМЕР_1 , членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 року були: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 голова домогосподарства, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дружина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - зять. Право власності на житловий будинок не зареєстровано. Всі члени колгоспного двору по 1-ому АДРЕСА_2 мали рівні частки у майні колишнього колгоспного двору, що складали по частині. ІНФОРМАЦІЯ_6 помер її дід, батько її матері ОСОБА_4 . Його частку у майні колишнього колгоспного двору успадкувала його дочка ОСОБА_6 , в силу вимог ст. 549 УРСР 1963 року (чинного на час виникнення правовідносин) і її частка складала , частка ОСОБА_7 , частка ОСОБА_5 1/4. ІНФОРМАЦІЯ_7 померла її баба ОСОБА_5 , після її смерті її мати ОСОБА_3 прийняла спадщину на підставі ст.529 ЦК України 1963 року та отримала свідоцтво про право на спадщину по закону від 06 квітня 2001 року, спадкова справа № 239, зареєстровано в реєстрі за № 822. Таким чином, прийнявши у спадщину частину спадкового майна, спадкоємець вважається таким, що прийняв усю спадщину. Після смерті баби ОСОБА_5 у майні колишнього колгоспного двору ро 1 му АДРЕСА_2 , частка ОСОБА_3 складала , частка ОСОБА_7 , частка ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_8 помер чоловік ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , 1/4 частки якого у майні колишнього колгоспного двору прийняла його дружина ОСОБА_6 . Таким чином, частка ОСОБА_6 склала 3/4. Відповідач ОСОБА_2 частку свого батька у майні колишнього колгоспного двору не прийняв та на неї не претендує. ІНФОРМАЦІЯ_9 померла її тітка ОСОБА_6 . Після її смерті спадщину прийняла її мати ОСОБА_3 як спадкоємець другої черги за законом відповідно до ст.1262 ЦК України. До дня своєї смерті ОСОБА_6 хворіла і її мати доглядала її та спільно з нею проживала. Тому, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області, мала право на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , однак, право власності не оформила. У зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок за спадкодавцем не зареєстровано, правовстановлюючі документи на житловий будинок відсутні, вона не може оформити право власності на вказане спадкове майно за собою. Приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Питель М.С. їй роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, про що надано довідку від 22.02.2024 № 30/01-16. За наявності спадкоємця, що прийняв спадщину і відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок, для визнання права власності на будинок вона змушена звернутись з даним позовом Ухвалою судді від 27 лютого 2024 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року за клопотанням представника позивача, було залучено в якості співвідповідача ОСОБА_2 . Ухвалою суду від 21 травня 2024 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися надіслали суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позов та уточнену позовну заяву підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився надіслав суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Так, з введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року. Згідно з положеннями статті 4 Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року. Приписами частини 1 статті 120 ЦК УРСР передбачено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно з положеннями частини 1 статті 121 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Нормою частини 2 статті 122 ЦК УРСР визначено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Так, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1216 та 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Положеннями статті 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до приписів статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», згідно з якими положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору; г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону «Про власність» 885-12 загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області померла мати позивача ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від 04 липня 2022 року. Родині зв`язки підтверджують свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 10 травня 1968 року та свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 30 травня 1987 року. Після смерті ОСОБА_3 , позивач прийняла спадщину як спадкоємець першої черги за законом, про що отримала свідоцтво про право на спадщину, видане державним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори ТІ січня 2024 року, спадкова справа № 10/2024, на належну спадкодавцю земельну ділянку площею 2,3770 та, кадастровий номер :02:001:0130. До складу спадщини після смерті ОСОБА_3 входить також цілий житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 47,3 кв.м, житловою площею 22,3 кв.м., вартість якого згідно з оцінкою складає 76 951,00 гривень. Житловий будинок відноситься до суспільної групи колгоспних дворів, і згідно записів погосподарської книги № 2аК, особовий рахунок № НОМЕР_1 , членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 року були: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . - голова домогосподарства, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 - дружина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - зять. Право власності на житловий будинок не зареєстровано. ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_4 , дід позивачки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 01 лютого 1993 року. ІНФОРМАЦІЯ_7 померла баба позивачки ОСОБА_5 , що підтверджується актовим записом №1 від 1 січня 1996 року. Після смерті ОСОБА_8 , мати позивачки ОСОБА_3 прийняла спадщину на підставі ст.529 ЦК України 1963 року та отримала свідоцтво про право на спадщину по закону від 06 квітня 2001 року на належну спадкодавцю земельну частку (пай), (спадкова справа № 239, зареєстровано в реєстрі за № 822). ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_7 . Відповідач ОСОБА_2 частку свого батька у майні колишнього колгоспного двору не прийняв та на неї не претендує. ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Як встановлено, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області, мала право на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , однак, право власності не оформила. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкування відбувається за законом за правилами, встановленими ЦК України. За наведених обставин, а також враховуючи , що відповідач позовні вимоги визнали про права власності в порядку спадкування за законом на майно колишнього колгоспного двору, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , суд вважає, що вимоги є обгрунтованими та такими , що підлягають до задоволення. На підставі статей 120,121,123 Цивільного кодексу Української РСР, статей 392,1216, 1218,1223, 1258,1261,1268 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10,19 81, 89,259,263-265,268 Цивільного процесуального кодексу України,с уд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину як спадкоємця першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області, визнавши право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 загальною площею 47,3 кв.м, житловою площею 22,3 кв.м., до складу якого входить: житловий будинок - «А», вхідний майданчик - «а», сарай - «аі», літня кухня - «Б», веранда - «б», сарай - «В», навіс - «в», літній душ - «ві», сарай - «в2», навіс - «вЗ», сарай - «Г», погріб - «П», криниця 10м. - «К», огорожа 25м.п. - «1-3». Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Найменування сторін: Позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_3 . Відповідач: Городківська сільська рада, місце знаходження с. Городківка, вул. Благовіщенська, 51 Тульчинського району, Вінницької області. Відповідач: ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_4 .

Суддя