Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6145/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради, про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виноградівської міської ради про визнання права власності.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна мати позивача ОСОБА_2 , останнім місцем проживання якої було АДРЕСА_1 .

Заповіту не залишала. На день її смерті відкрилася спадщина за законом. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Богаш Н.Я. із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня її відкриття. Заведено спадкову справу №67571709.

За змістом довідок Виноградівської міської ради, разом із нею на день смерті проживали позивач та його сім`я.

До складу спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_2 , ввійшло наступне майно:

Житловий будинок з надвірними побудовами в АДРЕСА_1 , який належав на праві приватної власності чоловіку спадкодавиці - ОСОБА_3 , на підставі Свідоцтва про право власності від 05.05.2004.

Земельна ділянка загальною площею 0,79 га, розташовану на території Великокопанської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на праві власності ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЗК №016578 від 15.02.2002;

Земельна ділянка площею 0,26 га, розташована на території Малокопанської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на праві власності ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗК №032187 від 27.09.2001;

Земельна ділянка загальною площею 0,53 га, розташована на території Великокопанської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на праві власності ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-ЗК№010018.

Право власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,79 га ОСОБА_2 за життя набула в цілому в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 .

Акт спадкування відбувся за наступних обставин.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 рідний батько позивача та чоловік ОСОБА_2 .

За змістом довідок Виноградівської міської ради від 28.05.2021, ОСОБА_3 на день смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 , разом із ним проживали та були зареєстровані його дружина ОСОБА_2 , його син із своєю сім`єю.

Заповіту не залишав. На день смерті відкрилася спадщина за законом.

ОСОБА_2 , дружина спадкодавця, в силу ст.1268 ЦК України прийняла спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , оскільки постійно проживала разом із ним. Ніхто із інших можливих спадкоємців не оформляв спадщину ОСОБА_3 , не мав претензій на майно, яке в цілому успадкувала дружина спадкодавця. Спір щодо спадщини відсутній.

Проте, ОСОБА_2 за життя так і не оформила спадщину, не отримала свідоцтва про право на спадщину на вказане вище нерухоме майно, що ввійшло до складу спадщини її чоловіка, чи іншого правовстановлюючого документу, що посвідчував би перехід до ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Спадкове майно належить спадкоємцю, що прийняв спадщину, з дня її відкриття незалежно від часу отримання свідоцтва про право на спадщину.

Позивач не може у нотаріальному порядку оформити спадщину ОСОБА_2 через те, що правовстановлюючі документи на набуте нею майно на її ім`я не оформлені нею за життя. Про це йому письмово повідомив нотаріус та рекомендував звернутися до суду.

Позивач не може у нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки правовстановлюючі документи на майно відсутні.

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Для подальшого утримання та збереження майна необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, не існує.

Таким чином, позивач, який успадкував спадкове майно, яке згідно положень закону належить з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном. У зв`язку з чим просить визнати за право власності на спадкове майно.

Сторони у судове засідання не з`явилися, подали зави про розгляд справи без їх участі.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.).

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 16.11.2020 р. (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 21.01.2006 р. (а.с. 10).

Факт родинних відносин позивача з померлими підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 01.10.1957 року (а.с.7).

Факт родинних відносин між померлими ОСОБА_4 та ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_4 від 16.01.2013 року повторно (а.с.8).

Померлі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 заповіт за життя не складали. Спадкування відбувається за законом.

До складу спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_2 , ввійшло наступне майно:

- Житловий будинок з надвірними побудовами в АДРЕСА_1 , який належав на праві приватної власності чоловіку спадкодавиці - ОСОБА_3 , на підставі Свідоцтва про право власності від 05.05.2004.

- Земельна ділянка загальною площею 0,79 га, розташовану на території Великокопанської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на праві власності ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЗК №016578 від 15.02.2002;

- Земельна ділянка площею 0,26 га, розташована на території Малокопанської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на праві власності ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗК №032187 від 27.09.2001;

- Земельна ділянка загальною площею 0,53 га, розташована на території Великокопанської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на праві власності ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-ЗК№010018.

Право власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,79 га ОСОБА_2 за життя набула в цілому в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 рідний батько позивача та чоловік ОСОБА_2 .

За змістом довідок Виноградівської міської ради від 28.05.2021, ОСОБА_3 на день смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 , разом із ним проживали та були зареєстровані його дружина ОСОБА_2 , його син із своєю сім`єю.

Заповіту не залишав. На день смерті відкрилася спадщина за законом.

ОСОБА_2 , дружина спадкодавця, в силу ст.1268 ЦК України прийняла спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , оскільки постійно проживала разом із ним. Ніхто із інших можливих спадкоємців не оформляв спадщину ОСОБА_3 , не мав претензій на майно, яке в цілому успадкувала дружина спадкодавця. Спір щодо спадщини відсутній.

Проте, ОСОБА_2 за життя так і не оформила спадщину, не отримала свідоцтва про право на спадщину на вказане вище нерухоме майно, що ввійшло до складу спадщини її чоловіка, чи іншого правовстановлюючого документу, що посвідчував би перехід до ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті мтері. Спадщину прийняв. Інші спадкоємці відсутні.

Належність спадкодавцю спадкового майна доведено належними та допустимими доказами.

За вказаних обставин позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , в порядку спадкування за законом на:

- житловий будинок з надвірними побудовами в АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку загальною площею 0,79 га, розташовану на території Великокопанської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на праві власності ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЗК № 016578 від 15.02.2002;

- земельну ділянку площею 0,26 га, розташовану на території Малокопанської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на праві власності ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗК № 032187 від 27.09.2001;

- земельну ділянку загальною площею 0,53 га, розташовану на території Великокопанської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на праві власності ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю І-ЗК № 010018.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо