печерський районний суд міста києва
пр. № 2-5679/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року Печерський районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Литвинової І. В.

при секретарі судових засідань Орел А. О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2024 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яку передано судді 28 березня 2024 року, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

02 квітня 2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі для розгляду справи у загальному позовному провадженні /а. с. 74-75/.

Також ухвалою суду від 02 квітня 2024 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна /а. с. 77-79/.

26 квітня 2024 року представник відповідача подав до суду відзив на позов.

У судовому засіданні 14 травня 2024 року представник позивача подав заяву про виклик свідків і заяву про витребування доказів.

Ухвалами, постановленими 14 травня 2024 року, на місці без виходу до нарадчої кімнати, після заслуховування думки представників сторін, внесеними до протоколу судового засідання, суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про виклик та допит свідків, витребування доказів, оскільки стороною відповідача фактично визнається позов.

Представник відповідача у судовому засіданні подав клопотання про закриття провадження у справі, в обґрунтування якого вказав, що позов містить ознаки зловживання процесуальними правами збоку позивача, оскільки позовна заява не містить викладення обставин та посилань на докази наявності спору між сторонами щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності та поділу майна подружжя, докази на підтвердження таких обставин не долучені. На переконання представника відповідача, позивач не мала підстав для звернення до суду.

Представник позивача заперечував проти задоволення клопотання представника відповідача і закриття провадження у справі.

Представник відповідача ОСОБА_4 підтримав своє клопотання про закриття провадження у справі.

Суд, заслухавши думку представника заявника (відповідача), представника позивача, дослідивши матеріали справи у межах ініційованого питання, встановив наступне та дійшов до таких висновків.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У своїй позовній заяві позивач просила суд:

- встановити факт спільного проживання сторін однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у період з червня 2002 року по лютий 2022 року;

- визнати квартиру АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності сторін;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку вказаної квартири.

В обґрунтування свого позову, позивач вказала лютому 2022 року у зв`язку з повномасштабною військовою агресією рф та введенням в Україні воєнного стану позивач була вимушена разом з трьома дітьми виїхати за межі України у Францію, де по сьогоднішній день проживає в місті Ніцца. Після цього їхні фактичні шлюбні відносини, які розпочалися у червні 2002 року, припинилися, і позивач бажає юридично виокремити свою власність із спільної з відповідачем.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, забезпечуючи єдність судової практики, сформував єдину позицію щодо застосування положень пункту 2 частини першої ст. 255 ЦПК України.

Так, закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами наявний спір про правовий режим набутого під час перебування у фактично шлюбних стосунках майна, зокрема, об`єкту нерухомого майна.

Таким чином, для задоволення клопотання відповідача про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України підстави відсутні.

Керуючись ст. ст. 1-20, 43, 49, 255, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про закриття провадження у справі залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення складено 16 травня 2024 року.

Суддя І. В. Литвинова