14 лютого 2024 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Дмитрієвої М.М., при секретарі Меркуловій А.В.,
справа № 333/5709/23
провадження № 2/333/401/24
учасники справи:
представник позивача адвокат Гаполяк Олег Володимирович
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу про звільнення від сплати аліментів, -
В С Т А Н О В И В:
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) до ОСОБА_2 (далі за текстом відповідач) про звільнення від сплати аліментів.
Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
12.03.2020 року Мелітопольським міськрайоннм судом Запорізької області видано судовий наказ у справі № 937/1497/20, яким стягнуто з позивача аліменти на користь відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття.
13.04.2020 року Мелітопольським ВДВС у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження №61792319 з виконання зазначеного судового наказу.
Після повномасштабного вторгнення РФ, позивач та його донька ОСОБА_3 змінили місце проживання з м. Мелітополь на м. Львів та з 24 квітня 2022 року стали на облік як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_1 .
З 06.03.2023 року донька ОСОБА_3 проживає разом з батьком.
За таких підстав, позивач вважає, що оскільки малолітня дитина проживає разом з батьком, мати не приймає участі у вихованні дитини, тому стягнення на її користь аліментів не відповідає вимогам закону, а відтак просить суд звільнити його від обов`язку сплати аліментів за судовим наказом.
Процесуальні дії по справі.
Ухвалою суду від 08.08.2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 , повідомлені своєчасно та належним чином в судове засідання не прибули, в позовній заяві просили розгляд справи проводити за їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 , повідомлена своєчасно та належним чином, у судові засідання на 13 жовтня 2023 року, 14 листопада 2023 року та 14 лютого 2024 року не прибула, причини її неявки суду не відомі.
Оскільки суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву, що позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно, та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 08.10.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Зпорізької області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 944.
Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.02.2020 року шлюб між сторонами розірвано.
12.03.2020 року Мелітопольським міськрайоннм судом Запорізької області видано судовий наказ у справі № 937/1497/20, яким стягнуто з позивача аліменти на користь відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття.
13.04.2020 року Мелітопольським ВДВС у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження №61792319 з виконання зазначеного судового наказу.
Згідно з договору найму житла від 06 березня 2023 року, укладеного між наймодавцем ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , останній винаймає квартиру за адресою АДРЕСА_1 та буде проживати разом з донькою ОСОБА_3 .
Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Сплата аліментів за судовим наказом чи рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно з положенням статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Законодавець не обмежує суд при прийнятті рішення про звільнення від сплати аліментів тільки вказаними двома підставами та наголошує, що при наявності інших обставин, що мають істотне значення, компетентні органи можуть прийняти таке рішення. В сімейному законодавстві не надається хоча б приблизного переліку таких обставин, отже, суд при розгляді кожної справи має самостійно вирішувати це питання з огляду на подані пояснення, докази та інтереси сторін.
Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 273 ЦПК України, за положеннями якої якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини 1статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження своїх доводів надано лише довідку про реєстрацію, як внутрішньо переміщених осіб, за однією адресою батька та малолітньої дитини та договір найму, в якому вказано про майбутнє проживання батька з дитиною.
Судом враховується, що позивачем надано договір найму від 06 березня 2023 року, а на обліку як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_1 особи перебувають з 24 квітня 2022 року, тому суд критично ставиться до наданого договору. Крім того, позивачем не надано доказів того, що мати не проживає разом з дитиною, не приймає участі в її вихованні та витрачає отримані аліменти не в інтересах дитини.
Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Всупереч зазначеному, позивачем не надано рішення суду про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , так само суду не надано доказів того, що позивач звертався до органу опіки та піклування з заявою про визначення місця проживання дитини.
Жодних належних та допустимих доказів про те, з ким та де проживає дитина на час розгляду справи, позивачем суду не надано (акт з місця проживання, відомості з дошкільного або шкільного закладу, з спортивної секції, покази свідків, тощо).
Таким чином, судом встановлено, що позивач своїми діями фактично намагається уникнути обов`язку утримання дитини та сплати аліментів. Суду не надано доказів того, що відповідач відмовлялася утримувати дитину та використовує аліменти не в інтересах дитини, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
У зв`язку з відмовою в задоволенні вимог, судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 51, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів залишити без задоволення.
Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку в Запорізький апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення суду залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено та підписано 14 лютого 2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва