ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2169/23 Номер провадження 22-ц/814/1473/24Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л.І. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Прядкіної О.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 15 листопада 2023 року, прийнятого під головуванням судді Стрюк Л.І. в м.Полтаві,-

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до районного суду з даним позовом. Зазначали, що 18.07.2011 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір, який боржником виконувався неналежно, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 31913,31 грн, яку просив стягнути з відповідача.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 15 листопада 2023 року у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення суду мотивовано недоведеністю позовних вимог.

Рішення оскаржило АТ КБ «ПриватБанк», в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає, що відповідач не надав доказів на спростування боргу по кредиту, не навів власного розрахунку, не заявляв клопотання про призначення економічної експертизи.

У відзиві ОСОБА_1 , посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» відмовити, а рішення районного суду залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18.07.2011 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступником є АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 укладено договір шляхом підписання останнім анкети-заяви № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який 10.12.2021 року був збільшений до 29 000 грн.

Укладений між сторонами договір складається з анкети-заяви, «Умов та правил надання банківських послуг», «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua.

За розрахунком позивача станом на 28.05.2023 року заборгованість відповідача становить 31913,31 грн., у тому числі 27900,73 грн. заборгованість за кредитом та 4012,58 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Районний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, рішення мотивував тим, що анкета-заява від 18.07.2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків та дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками за несвоєчасну сплату кредиту і відсотків за користування кредитними коштами.

Відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей (відсотків) підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту, в результаті чого заборгованість за тілом кредиту погашається.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку КБ «ПриваБанк»).

Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, посилався на заяву відповідача про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, вякій зазначено, що Умови обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ КБ «ПриватБанк» розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua і є невід`ємною частиною спірного договору.

З матеріалів справи не вбачається, що саме з даними Умовами та правилами відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо користування кредитними коштами та щодо сплати пені та комісії за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до матеріалів справи розмірах і порядках нарахування.

У цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути; укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) змінювалися АТ КБ «ПриватБанк».

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зазначений висновок узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Отже, районний суд відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частинні стягнення заборгованості за відсотками за кредитом та за користування кредитом дійшов обґрунтованого висновку.

Крім того, суд дійшов вірного висновку щодо відмови у стягненні заборгованості за тілом кредиту, виходячи з наступного.

Так, з наданого позивачем розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитом становить 27900,73 грн.

Разом з тим, із виписки по особовому рахунку, в якій міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, та з розрахунку заборгованості наданих позивачем вбачається, що сума сплачених відсотків та сума погашених відсотків за рахунок кредиту в загальному розмірі складає 28210,44 грн.

Не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги щодо здійснення судом

розрахунку відсотків за обліковою ставкою НБУ, адже при укладанні кредитного договору між сторонами у вигляді анкети-заяви така відсоткова ставка не визначена та не була доведена до відома ОСОБА_1 , а відтак суд позбавлений можливості проводити власні розрахунки у випадку необізнаності позичальника про розмір та порядок нарахування таких відсотків.

Інші доводи апеляційної скарги висновків районного суду не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 15 листопада 2023 року залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.02.2024 року.

Головуюча суддя О.В. Прядкіна

Судді: Л.І. Пилипчук

О.В. Чумак