21.02.2024 Провадження по справі № 2/940/97/24
Справа № 940/1514/23

РІШЕННЯ

Іменем України

21 лютого 2024 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судових засідань Мудрик Н.А.

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що викликані особливими обставинами, в сумі 35645,40 грн., а саме: 13451,00 грн. половина понесених витрат на придбання ноутбуку дочці на навчання; 18050,00 грн. половина понесених витрат на оплату за навчання в Державному торговельно-економічному університеті; 144,40 грн. половина понесених витрат на оплату комісії банку; 4000,00 грн. половина понесених витрат на оплату за проживання в гуртожитку.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачка ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , який розірвано на підставі рішення Тетіївського районного суду Київської області від 07.04.2016 року.

Сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Із 01.09.2023 року ОСОБА_3 навчається в Державному торговельно-економічному університеті з денною формою навчання за контрактом, тому потребує додаткової матеріальної допомоги батьків на оплату навчання та придбання необхідних для навчання товарів, харчування, проїзду до місця навчання.

Позивачка стверджує, що оскільки вона оплатила навчання дочки за перший курс в сумі 36100,00 грн., комісійний збір банку в сумі 288,80 грн., проживання в гуртожитку в сумі 8000,00 грн., придбала для навчання ноутбук з відповідними аксесуарами до нього в сумі 26902,00 грн., що в загальній сумі становить 71290,80 грн., тому відповідач повинен сплатити їй половину вартості цих витрат, що становить 35645,40 грн.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 18.12.2023 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання.

16.01.2024 року відповідач ОСОБА_2 надав до суду письмове пояснення, в якому просить позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з нього 5264,58 грн. за навчання дочки та 1166,66 грн. за проживання в гуртожитку, вказуючи, що стаття 185 СК України зобов`язує його нести витрати на навчання дитини, тобто до досягнення дочки ОСОБА_4 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 35-37).

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 22.01.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково та просив стягнути з нього на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_4 додаткові витрати в розмірі 10000,00 грн.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони з 21.11.1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 07.04.2016 року у цивільній справі № 380/349/16-ц розірвано (а. с. 22).

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а. с. 9, 10).

На підставі рішення Тетіївського районного суду Київської області від 10.02.2012 року у цивільній справі № 1026/64/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно аліментів з усіх видів заробітку в розмірі 1/3 частини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16.01.2012 року до повноліття сина, а далі - 1/4 частину до повноліття дочки (а. с. 23).

Згідно з довідкою, виданою 05.09.2023 року за № 184 Державним торговельно-економічним університетом, ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу, що здобуває ступінь вищої освіти «бакалавр» денної форми навчання факультету торгівлі та маркетингу Державного торговельно-економічного університету (а. с. 17).

Згідно з договором № 1247 д/6к-2023 від 17.08.2023 року, укладеним між Державним торговельно-економічним університетом в особі ректора університету ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , вартість навчання за 1 курс (з 01.09.2023 по 31.08.2024) становить 36100,00 грн. (а. с. 14-16).

Позивачкою внесено оплату за 1 курс навчання дочки ОСОБА_3 в сумі 36100,00 грн., комісійний збір банку в сумі 288,80 грн., за проживання дочки в гуртожитку в сумі 8000,00 грн., також придбала для навчання ноутбук з відповідними аксесуарами до нього в сумі 26902,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а. с. 18-21).

Тобто, усі ці понесені позивачкою витрати пов`язані з навчанням дочки для здобуття вищої освіти.

Згідно із ч. 1 статті 185 Сімейного кодексу України (надалі по тексту СК України), той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до ч. 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз вказаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19.

Разом з тим, суд зазначає, що статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України.

Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею 23 років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 СК України (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Саме такий висновок щодо застосування статті 185 СК України викладений в постанові Верховного Суду України від 29.01. 2018 у справі № 622/373/16.

Так, звертаючись з позовом до суду, позивачка вказувала на те, що у зв`язку із навчанням дочки у Державному торговельно-економічному університеті нею сплачено кошти за 1 курс навчання, проживання у гуртожитку та придбання ноутбуку для ефективного навчання дитини.

Втім, суд зазначає, що навчання у вищому навчальну закладі для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат із батьків на утримання дитини.

Такий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 26.09.2018 року в справі № 569/6838/15-ц, від 10.10.2019 року в справі № 638/13860/16-ц, від 26.08.2020 року в справі № 336/1488/19.

Отже, витрати позивачки на оплату навчання дочки, проживання у гуртожитку на період навчання та придбання ноутбуку для ефективного навчання дитини, не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні положень статті 185 СК України.

Крім того, позивачкою ОСОБА_1 не доведено існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини, не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.

Більш того, позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем ОСОБА_2 були узгоджені питання щодо навчання дочки у Державному торговельно-економічному університеті.

Разом з тим, беручи до уваги часткове визнання відповідачем позову, а саме в частині стягнення з нього на утримання дочки додаткових витрат у розмірі 10000,00 грн., та виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку, що стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 10000,00 грн. є справедливим з урахуванням фактичного приділення позивачкою більше сил та засобів на виховання та розвиток дочки.

Відтак, враховуючи наведені вище норми права, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінюючи надані докази, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, у ході судового розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в розмірі 10000,00 грн., що становить 28,05 % від заявленої позивачкою суми 35645,40 грн., відтак, стягненню з відповідача на користь держави підлягає сума судового збору в розмірі 339,75 грн.

Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

У контексті вищенаведеного, суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.

Керуючись статтями 188, 199 СК України, статтями 10, 12, 13, 81, 89, 141, 264, 279, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір в сумі 339 (триста тридцять дев`ять) гривень 75 копійок на рахунок UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві / м. Київ / 22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду: 29 лютого 2024 року.

Суддя С.В.МАНДЗЮК