Справа № 700/130/24
Провадження № 2/700/136/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі головуючого-судді: Пічкура С.Д., за участю секретаря судового засідання: Нетребенко В.О. представника позивача: адвоката Лабика Р.Р., представника третьої особи: адвоката Цвєтінського С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Лисянка в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 700/130/24, провадження № 2/700/136/24 за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( місце проживання: АДРЕСА_2 ) представник позивача: адвокат Лабик Руслан Романович ( місцезнаходження: вул. Сахарова, 33 офіс 501 м. Львів) до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (місцезнаходження: проспект Моторобудівників, 34 м. Запоріжжя) про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 ,

установив:

Позивачі звернулися до суду із заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

В обґрунтування заяви позивачі зазначили, що 25.10.2020 близько 03.00 год. водій автомобіля «Infiniti FX-35» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_3 , рухаючись по вулиці Героїв Майдану у місті Звенигородка Черкаської області, від проспекту Шевченка до виїзду у напрямку смт. Лисянка, Черкаської області, несправився із керуванням, допустив наїзд на бордюрний камінь після чого виїхав на праве узбіччя по напрямку свого руху де вчинив наїзд на перешкоди у вигляді двох дерев після чого відбулося перекидання автомобіля з подальшою зупинкою на даху на проїзній частині вулиці. Внаслідок ДТП пасажир заднього пасажирського сидіння ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди, пасажир переднього пасажирського сидіння ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді забоїв та саден тулуба, обличчя та кінцівок та був доставлений до Звенигородської ЦРЛ, не госпіталізований, водій ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітки, забоїв та садин обличчя і кінцівок, забою головного мозку та був госпіталізований до Звенигородської ЦРЛ.

За фактом ДТП СУ ГУ Національної поліції в Черкаській області внесено матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000638.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №05-9-02/189 від 25.10.2020, проведеної в рамках кримінального провадження №0000638, причиною смерті гр-на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є поєднана травма голови та тулуба, що призвела до шоку. При експертизі трупа виявлені наступні ушкодження: черепно-мозкова травма у вигляді крововиливу в м`які мозкові оболонки головного мозку, перелом кісток черепа, крововиливу в мякі покрови голови з внутрішнього боку, забійної рани та саден на голові; закрита травма грудної клітки у вигляді крововиливу на правій легені, численних переломів ребер справа та зліва; закрита травма органів черевної порожнини у вигляді розриву печінки, крововиливу в жирову клітковину правої нирки, осадження на животі; забійні рани в правій підпахвовій впадині на другому пальці лівої кисті, садно на правому передпліччі. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердих тупих предметів (предмету) чи при ударі об такі предмети (предмет). Черепно-мозкова травма у вигляді крововиливів в м`які мозкові оболонки головного мозку, перелому кісток черепа, крововиливу в м`які покрови голови з внутрішнього боку, забійні рани та садна на голові, закрита травма грудної клітки у вигляді крововиливу на правій легені, численних переломів ребер справа та зліва, закрита травма органів черевної порожнини у вигляді розриву печінки, крововиливу в жирову клітковину правої нирки, осадження на животі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Забійні рани в правій підпахвовій впадині на другому пальці лівої кисті, садно на правому передпліччі носять ознаки легких тілесних ушкоджень. Між отриманими ушкодженнями, а саме закритою черепно-мозковою травмою, забою органів грудної клітки і черевної порожнини та настанням смерті є прямий причинний зв`язок.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Черкаській області матеріали справи передано до Черкаської обласної прокуратури, якою затверджено обвинувальний акт та передано на розгляд до Ватутінського міського суду Черкаської області. Ватутінським міським судом Черкаської області прийнято вказаний обвинувальний акт до розгляду у справі №694/821/21.

17 травня 2022 року Ватутінський міський суд Черкаської області під час відкритого судового засідання в режимі відеоконференції кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000638 25 жовтня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, постановив: клопотання прокурора про зупинення судового провадження на підставі ст.335 КПК України стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 до його звільнення із військової служби задовольнити. Судове провадження з розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000638 25 жовтня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України зупинити в зв`язку з призовом обвинуваченого для проходження військової служби під час мобілізації, до його звільнення з військової служби.

Вищевказані факти підтверджуються витягом з ЄРДР, висновком судово-медичної експертизи, протоколом допиту свідка, ухвалою Ватутінського міського суду Черкаської області від 17.05.2022 року та свідоцтвом про смерть потерпілого.

Проте, відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. (п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки").

В результаті вищевказаного зіткнення та наслідків від нього у вигляді загибелі ОСОБА_5 , його близьким родичам, а саме БАТЬКОВІ ОСОБА_1 , МАТЕРІ ОСОБА_2 , ДРУЖИНІ ОСОБА_3 та ДОЧЦІ ОСОБА_8 було завдано матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 16.02.2024 року у справі було відкрито провадження та призначено справі до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 05.03.2024 року у справі було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 .

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 26.03.2024 року закрито підготовче провадження у справі.Справу призначити до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивачів - адвокат Лабик Р.Р. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві.

Представники відповідача, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, відзиву не подавали.

В судовому засіданні представник третьої особи - адвокат Цвєтінський С.А., не заперечував проти задоволення позовних вимог проте, заперечував щодо стягненння судових витрат на правничу допомогу, які є необгрунтованими належними та допустими доказами.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з ЄРДР, 25.10.2020 року внесено відомості про кримінальне провадження №0000638, а саме 25.10.2020 близько 03.00 год. водій автомобіля «Infiniti FX-35» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_3 , рухаючись по вулиці Героїв Майдану у місті Звенигородка Черкаської області, від проспекту Шевченка до виїзду у напрямку смт. Лисянка, Черкаської області, несправився із керуванням, допустив наїзд на бордюрний камінь після чого виїхав на праве узбіччя по напрямку свого руху де вчинив наїзд на перешкоди у вигляді двох дерев після чого відбулося перекидання автомобіля з подальшою зупинкою на даху на проїзній частині вулиці. Внаслідок ДТП пасажир заднього пасажирського сидіння ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди, пасажир переднього пасажирського сидіння ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_4 , отримав тілесні ушкодження у вигляді забоїв та саден тулуба, обличчя та кінцівок та був доставлений до Звенигородської ЦРЛ де госпіталізований, водій ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітки, забоїв та садин обличчя і кінцівок, забою головного мозку та був госпіталізований до Звенигородської ЦРЛ.

За фактом ДТП СУ ГУ Національної поліції в Черкаській області внесено матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру до судових розслідувань за №0000638.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Черкаській області матеріали справи передано до Черкаської обласної прокуратури, якою затверджено обвинувальний акт та передано на розгляд до Ватутінського міського суду Черкаської області. Ватутінським міським судом Черкаської області прийнято вказаний обвинувальний акт до розгляду у справі №694/821/21.

Ухвалою Ватутінського міського суду Черкаської області зупинено провадження у справі по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України в зв`язку з призовом обвинуваченого для проходження військової служби під час мобілізації, до його звільнення з військової служби.

Із Свідоцтва про одруження Серія НОМЕР_2 вбачається, що 20 жовтня 2017 року укладено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №01.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 і її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджуються свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_3 , відповідний актовий запис №307.

Факт смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_4 .

Станом на 25.10.2020 року, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Infiniti FX-35» реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у Відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №126500658.

Згідно заяв від 24.12.2020 року про виплату страхового відшкодування позивачі повідомили відповідача про настання страхового випадку та звернулися, в порядку визначеному законом із заявою на виплату страхового відшкодування. Вказані документи Відповідач отримав 28.12.2020 року, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в редакції чинній на дату ДТП, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно пункту 36.2. статті 36 Закону України"Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: 1) у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; 2) у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до частини 1 статті 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦКУ).

Згідно ч. 5 статті 1187 цього Кодексу особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанови від 01 березня 2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Шкоду потерпілому було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завдано здоров`ю особи (постанови Верховного Суду у справах: №751/8121/17 від 14 січня 2019 року; №500/2095/15-ц від 10 січня 2019 року; №757/59802/16-ц від 05 грудня 2018 року; №126/1439/17 від 01 лютого 2018 року).

Згідно зі ст. ст. 636, 979, 985, 988, 992 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку.

Страховик зобов`язаний: 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; 3) у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також від відшкодування шкоди.

У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною першою статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Звертаючись до суду з цим позовом позивачі посилаються на ту обставину, що в результаті ДТП їх близький родич отримав тілесні ушкодження від яких помер.

Позивачі повідомили відповідача про настання страхового випадку та звернулися із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п.35.2 вказаної статті до заяви додаються:а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

З матеріалів справи вбачається, що позивачі звертаючись до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування надали перелік документів, відповідно до п.35.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пунктів 36.1, 36.2 ст.36 вказаного вище Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Обов"язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідками джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Вина водія у вчиненому кримінальному правопорушення не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування

Щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного:

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтва, ушкодження здоров`я або смерті фізичної особи.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно вимог ст.1168 ЦК України моральна шкода завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиневленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди позивачам, беручи до уваги те, що позивачі втратили сина, чоловіка та батька для малолітньої дочки, що унаслідок ДТП та її наслідків у них змінився та був порушений нормальний спосіб життя, вони понесли значне потрясіння, страждання через смерть близької людини, що змусило докладати додаткових зусиль для нормалізації свого життя, суд вважає, що вчиненим кримінальним правопорушенням їм завдано значної моральної шкоди, а томудоходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, пов`язаної зі смертю ОСОБА_5 , підлягають задоволенню, що на користь позивачів слід стягнути по 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн на кожного.

Щодо відшкодування витрат на поховання суд відмічає:

Згідно пункту 27.4. статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 №1961-IV: "Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку".

ОСОБА_2 , понесла витрати на поховання сина у розмірі 19830,00 грн., що підтверджується накладними №52 від 25.11.2020 року та 25.11.2020 року на спорудження надгробного пам`ятника сину у розмірі 80000,00 грн., що підтверджується товарним чеком від 08.12.2020 року, договором №1088 від 08.12.2020 року та фотографіями пам`ятника.

Разом з тим, суд не може взяти до уваги копії накладних щодо витрат на поховання, оскільки вони не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та ПКУ. У накладних виданих ФОП ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_11 відсутні підписи сторін, товарні чеки не видавались, у накладній ФОП ОСОБА_11 відстуня дата видачі, кому відпущений товар.

Отже, в цій частині позов підлягає до часткового задоволення з урахуванням витрат на спорудження надгробного пам`ятника.

На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 вересня - 5000 гривень.

З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника, становить 60'000,00 грн. (12*5000,00=60000,00 грн.).

Загальна сума витрат на поховання та спорудження надгробного памятника становить 99830,00 грн., що значно перевищує ліміт відповідальності Страховика встановлений пунктом 27.4. Закону.

Отже, на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сума страхового відшкодування пов`язана із витратами на спорудження надгробного пам`ятника у сумі 60 000,00 грн. в межах ліміту відповідальності Страховика.

Щодо відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого, право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно.

Згідно долучених позивачем до заявлених вимог доказів встановлено, що на момент смерті Берегового на його утриманні перебувала його малолітня дочка: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а тому вона має право на звернення із вимогою про відшкодування шкоди у разі смерті потерпілого.

Частиною 2 статті 1200 ЦК України встановлено, що особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 вересня - 5'000,00 грн.

В такому випадку частка, яка припадає на одного утриманця становить 2500,00 грн., яка визначається шляхом поділу середньомісячного заробітку на кількість утриманців (5000,00 грн./2 утриманців).

Як вже було зазначено вище, шкода пов`язана із втратою годувальника відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років або до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років. На дату смерті годувальника його малолітній дочці ОСОБА_12 було лише 2 роки, 5 місяців, 29 днів (29 місяців). Отже, загальна кількість місяців від дати смерті годувальника до досягнення ВЕРОНІКОЮ 18-ти років, становить 15 років, 6 місяців. 1 день (186 місяців).

Таким чином, відповідно до частини 2 статті 1200 ЦК України, розмір шкоди завданої дочці загиблого Вероніці, у зв`язку із втратою годувальника, становить 465'000,00 грн., яка розраховується шляхом добутку частки, яка припадає на одного утриманця, на кількість місяців до досягнення утриманцем 18-ти років (2500,00 грн.* 186 місяць).

Проте, згідно п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Тобто, при покладенні обов`язку по відшкодуванню шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, на страховика, діюче законодавство передбачає певні межі такої відповідальності. Зокрема, загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є спеціальним соціально-правовим механізмом, який запроваджено державою для захисту майнових інтересів як власників транспортних засобів, так і осіб, права яких можуть бути порушені під час використання джерела підвищеної небезпеки. Саме баланс таких інтересів у визначених законом межах забезпечується страховиком.

Отже, мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, обрахований відповідно до п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV, становить 180000,00 грн., який розрахований за формулою: 36 х 5000,00 (мінімальну заробітну плату у 2020 році).

Відповідно до п.27.5 ст.27 Закону України №1961-IV, відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до п.1 Розпорядження Нацкомфінпослуг від 09.04.2019 №5 3 8 "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", на дату ДТП розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, було встановлено у розмірі 260000,00 гривень на одного потерпілого.

Отже, страхове відшкодування, яке належить для виплати позивачам, які мають право на отримання страхового відшкодування, становить 260 000, 00 грн, яке складається із:

15'000,00 грн. - відшкодування моральної шкоди, батькові ОСОБА_1 ;

15'000,00 грн. - відшкодування моральної шкоди, матері ОСОБА_2 ;

15'000,00 грн. - відшкодування моральної шкоди, дружині ОСОБА_3 ;

15'000,00 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди, дочці ОСОБА_8 ;

60'000,00 грн. - відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника;

140'000,00 грн. - в рахунок відшкодування решти шкоди пов`язаної із втратою годувальника дочці ОСОБА_8 , 2018 року народження.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Аналогічні висновки зробила Велика Палата Верховного суду у постанові від 11 грудня 2019 року по справі №465/4287/15.

Відсутність вироку, що набув законної сили у вказаному кримінальному провадженні, не є підставою, що унеможливлює вирішення спору між сторонами щодо страхових виплат, оскільки шкода спричинена транспортним засобом в результаті дорожньо-транспортної пригоди відшкодовується незалежно від наявності чи відсутності в діях водія вини.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 5, 12, 13, 71, 74, 81, 142, 211, 258, 259, 263, 265, 273, ЦПК України, суд ,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРЕДО" (Ідентифікаційний код юридичної особи - 13622789) на користь ОСОБА_13 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) 15 000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень нуль копійок) страхового відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю сина.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРЕДО" (Ідентифікаційний код юридичної особи - 13622789) на користь ОСОБА_14 (РНОКПП - НОМЕР_6 ):15 000 грн., (п`ятнадцять тисяч гривень нуль копійок) страхового відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю сина.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРЕДО" (Ідентифікаційний код юридичної особи - 13622789) на користь ОСОБА_14 (РНОКПП - НОМЕР_6 ): 60 000 грн., (шістдесят тисяч гривень нуль копійок) страхового відшкодування в рахунок відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КРЕДО" (Ідентифікаційний код юридичної особи - 13622789) на користь ОСОБА_15 (РНОКПП - НОМЕР_7 ), яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 :

- 15'000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень нуль копійок) страхового відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю чоловіка належного дружині ОСОБА_3 ;

- 15'000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень нуль копійок) страхового відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю батька належного дочці ОСОБА_8 ;

- 140'000,00 грн. (сто сорок тисяч гривень нуль копійок) в рахунок відшкодування частини шкоди пов`язаної із втратою годувальника належної дочці ОСОБА_8 , 2018 року народження, в межах ліміту страхової суми.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10 травня 2024 року.

Суддя С. Д. Пічкур