27.11.2024 Справа № 363/5143/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Бобрової Н.С.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Вишгороді в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Вишгородський відділ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області (07301, Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова, 3) про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Козіна Г.В., в інтересах ОСОБА_2 , звернулась суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в малолітньому віці разом з матір`ю на території України станом на 24 серпня 1991 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи заяву тим, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Литвинівка, Вишгородського району Київської області. Батьками ОСОБА_2 записані: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 З 1999 до 2002 року навчалась в Литвинівській ЗОШ І-ІІІ ступеня Вишгородського району Київської області. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з народження без реєстрації проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, вказала, що ОСОБА_2 постійно проживала на території України станом на 1991 рік, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року та не була громадянином іншої держави, їй необхідно встановити даний факт для отримання паспорта громадянина України, в зв`язку з чим адвокат Козіна Г.В. звернулась до суду з даною заявою.

Адвокат Козіна Г.В. в судовому засіданні подану заяву підтримала та просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в малолітньому віці разом з матір`ю на території України станом на 24 серпня 1991 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник заінтересованої особи Вишгородського відділу ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що вона знала мати ОСОБА_6 З ОСОБА_2 вона довгий час перебуває у дружніх стосунках. Родина у ОСОБА_7 була неблагополучна, мати працювала на фермі у с. Литвинівка, там їй і дали квартиру. ОСОБА_7 з народження проживала разом з мамою у с. Литвинівка. Коли мама ОСОБА_7 померла то бабуся віддала її до школи, на той момент ОСОБА_7 було 10 років.

Заслухавши пояснення адвоката Козіної Г.В., допитавши ОСОБА_5 в якості свідка, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Згідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні, а саме: с. Литвинівка, Вишгородського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого 08.01.1988 року, Виконкомом Литвинівської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис №1.

Згідно копії карти профілактичних щеплень 87/16 виданої КП «Димерська центральна селищна лікарня», за період з 1987 року по 2002 рік ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , робили профілактичні щеплення.

Відповідно до довідки виданої Літвинівським ліцеєм Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 19.11.2024 року №01-09/197, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчалась в Литвинівській ЗОШ І-ІІІ ступенів Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області з 01.09.1999 року по 20.06.2002 року.

Згідно довідки виданої Димерською селищною радою Вишгородського району Київської області від 19.11.2024 року №585/21-23, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з народження проживає в адміністративних межах Литвинівського старостинського округу Димерської селищної ради, за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2 ст.256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст.256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 1991 рік, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З вказаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Належність до громадянства та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. При цьому, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Згідно п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Таким чином, надані адвокатом Козіною Г.В. докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання ОСОБА_2 в малолітньому віці з матір`ю з моменту народження на території України, що також підтверджено показами свідка ОСОБА_5 .

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має юридичне значення та необхідне для отримання ОСОБА_2 паспорту громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання ОСОБА_2 на території України станом на 24 серпня 1991 року, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 10, 12, 81, 263, 264, 265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, ст.ст. 1, 3, 9 Закону України «Про громадянство України», суд,-

ВИРІШИВ:

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в малолітньому віці разом з матір`ю на території України станом на 24 серпня 1991 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя