Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання Микита М-Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Геревич М.М. до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В СТ А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Геревич М.М. звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даною позовною заявою, мотивуючи її тим, що 11.05.2019 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладено шлюб, який зареєстрований Ужгородським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис №292 від 11.05.2019 року.

Під час шлюбу у сім`ї народилась дочка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, постійні сварки з різних побутових причин, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між ними ще в грудні 2022 року коли відповідач фактично перестав проживати разом з сім`єю, та подружжя стали зовсім чужими людьми один до одного.

Позивачка зазначає, що у них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, шлюб та сім`ю. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів.

Можливості зберегти сім`ю немає. З грудня 2022 року спільно не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть.

За таких обставин позивачка вважає, що подальше спільне сімейне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності.

Незважаючи на те, що неповнолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з мамою ОСОБА_1 , а батько дитини - ОСОБА_2 проживає окремо, останній добровільно не хоче виконувати своїх обов`язків щодо належного та своєчасного утримання дитини, незважаючи на те що він з 2022 року має офіційне місце роботи.

У зв`язку з постійним зростанням цін на найнеобхідніше, на даний момент, витрачаються значні кошти на утримання дитини, зокрема на продукти харчування, одяг, взуття, засоби гігієни, ліки, відвідування гуртків та інших речей пов`язаних із створенням нормальних умов для життя та виховання дитини.

За таких обставин, позивачка просить суд шлюб, який був укладений 11.05.2019 року між нею та ОСОБА_2 розірвати, а також просить суд визначити аліменти у розмірі 1/3 від доходів відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилися, однак її представник адвокат Геревич М. надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Також просив розглянути справу у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засіданні надав заяву, згідно якої позовні вимоги визнав в повному обсязі. Також просив розглянути справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами заяви зокрема, оцінивши докази в їх сукупності, виходячи з їх належності, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з свідоцтва серії НОМЕР_1 від 11.05.2019 року про шлюб, 11.05.2019 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладено шлюб, який зареєстрований Ужгородським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис №292 від 11.05.2019 (оригінал наявний в матеріалах справи).

Під час шлюбу у сім`ї народилась дочка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується також довідкою про склад сім`ї, яка досліджена судом.

Приписами ст.110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Судом встановлено, що сімейне життя між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не склалося через різні характери та відсутністю між ними взаємопорозуміння та взаємодопомоги.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , слід розірвати.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст.182 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою, яка здійснює повне її утримання.

При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків, матеріальне становище відповідача та позивача.

Крім цього, суд також враховує те, що відповідач офіційно працевлаштований.

Аналізуючи в сукупності всі зібрані та досліджені судом обставини, приймаючи до уваги те, що обов`язок, щодо утриманні неповнолітніх дітей покладено на обох батьків, а також те, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на утримання їх дитини, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволенню та слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх малолітньої доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 від доходу відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви 15.11.2024 року, до моменту досягнення дитиною повноліття.

Що стосується стягнення судового збору, то суд вважає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За таких обставин, суд виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України вважає, що слід стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605, 60 грн. та на користь держави 1211, 20 грн. судового збору.

Відповідно, в порядку ч.1 ст. 142 ЦПК України, повернути ОСОБА_1 з державного бюджету, п`ятдесят відсотків сплаченого, згідно квитанції № ПН3219619 від 11.11.2024 року, судового збору, що становить 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 21, 24, 110, 112, 113, 180, 181, 182, 184 СК України, ст.ст.2, 12, 13, 81, 82, 200, 259, 263, 265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задоволити.

Шлюб, зареєстрований 11.05.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , Ужгородським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис №292 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 ), аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 від доходу відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви 15.11.2024 року, до моменту досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 % сплаченого останньою судового збору у розмірі 605, 60 грн. та на користь держави - 1211,20 грн. судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% сплаченого судового збору у розмірі 605, 60 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення суду складено 02.12.2024 року.

Суддя В.М.Малюк