ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/3166/23Головуючий у 1-й інстанції Клим Т.П.
Провадження № 22-ц/817/440/24 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірський Б.О.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №601/3166/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Корф Петро Казимирович на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 09 лютого 2024 року (ухвалене суддею Клим Т.П., повний текст рішення складено 27 лютого 2024 року) в справі за позовом Комунального підприємства Кременецької міської ради "Міськводгосп" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за отримані послуги з водопостачання та водовідведення, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2023 року Комунальне підприємство Кременецької міської ради "Міськводгосп" (далі - КП "Міськводгосп") звернулось до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог посилились на те, що 02 жовтня 2023 Кременецьким районним судом Тернопільської області було видано судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 грошових коштів за надані послуги з водопостачання та водовідведення, який за його заявою було скасовано та надано роз`яснення стягувачу КП "Міськводгосп" про право звернутися до суду з тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначали, що 27 травня 2020 року між КП "Міськводгосп" та ОСОБА_1 укладено Договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення за адресою АДРЕСА_1 та в той же день контролером підприємства ОСОБА_2 було опломбовано лічильник №36243077.

Свої зобов`язання за Договором КП "Міськводгосп" виконав, а ОСОБА_1 як споживач послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01 травня 2023 року по 30 червня 2023 року включно не розрахувався, допустивши заборгованість станом 01 вересня 2023 року на суму 85 342 грн.

Відтак просили стягнути з ОСОБА_1 на користь КП "Міськводгосп" 85 342 грн. заборгованості за отримані послуги з водопостачання та водовідведення.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 09 лютого 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП "Міськводгосп" 85 342 грн. заборгованості за отримані послуги з водопостачання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП "Міськводгосп" 2684, 40 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Корф П.К. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалите нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вважає, що рішення суду ухвалене з неправильним застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що факт виявлення в колодязі прориву водопровідної мережі, свідчить про виникнення деліктного (позадоговірного) зобов`язання, а не про порушення договірного зобов`язання за договором від 27 травня 2020 року, відповідно заборгованість у розмірі 85 342 грн. виникла не за отримані послуги, а внаслідок виникнення матеріальної шкоди в позивача через втрату води об`ємом 1771 м.куб.

Посилається на те, що був відсутній на території України з 09.05.2023 року по 21.07.2023 року, а тому не міг спричинити будь-якої несправності у водопостачальній мережі, які б призвели до вищезгаданої аварії.

Посилаючись на Правила технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України, затверджені Наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.07.1995 року №30, зазначає, що періодичну повірку, обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж лічильників води, здійснюються підприємствами та організаціями, які надають послуги з водопостачання - тобто КП "Міськводгосп".

Крім цього, приєднання до зовнішньої системи подачі і розподілу води здійснювалося за погодження з позивачем, а тому це свідчить про неякісне установлення комплекту постачання лічильників, зокрема, і неякісне встановлення приєднувальних штуцерів, які входять в комплект лічильника.

Звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_3 , який є майстром водопровідних мереж КП "Міськводгоспу", в судовому засіданні зазначив, що подібні аварії з проривом водопровідних мереж були неодноразові, а тому вважає, що дані покази свідка також підтверджують факт неякісного установлення комплекту постачання лічильників.

Вказує на те, що 1771 куб. метри води у червні 2023 року не могли бути спожиті ані фактично, ані фізично, з урахуванням того, що нормою користування послугами з централізованого водопостачання є 3,6 куб. метри холодної води на одну особу на місяць та він разом із сім`єю проживає за іншою адресою: АДРЕСА_2 .

Від КП "Міськводгосп" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначають про те, що жодної матеріальної шкоди підприємству завдано не було, оскільки вся система трубопроводів після засобу обліку води знаходиться на балансі відповідача, яка ним же обслуговується, а тому саме він несе відповідальність за її збереження та технічний стан.

Звертають увагу на те, що від моменту укладення Договору, жодних звернень зі сторони відповідача на адресу підприємства щодо неякісного надання комунальних послуг не було.

Вважають, що факт відсутності ОСОБА_1 на території України, не звільняє його від зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг та належного здійснення ним, як власником нерухомості, свого права власності.

Вказують на безпідставність тверджень відповідача про неякісне встановлення комплекту постачання лічильників, в тому числі приєднувальних штуцерів, які входять в комплект лічильника, оскільки підприємство не має до цього жодного відношення, так як споживач особисто має право обрати майстра для встановлення вищенаведеного комплекту, який є його власністю.

Звертають увагу, що в показах свідка ОСОБА_3 не зазначено, що неодноразові прориви водопровідних мереж були саме на мережах, які знаходяться на їхньому балансі та ними обслуговуються.

Зазначають, що відповідач щомісячно особисто подавав показники лічильника, відповідно він спускався в колодязь, а тому мав змогу перекрити водопостачання, з урахуванням того, що він довгий час був за межами території України, а за вказаною адресою, з його слів, ніхто не проживає.

Вказують на те, що ОСОБА_1 не звертався до КП "Міськводгосп" із заявами про зменшення розміру плати за послуги у зв`язку із його тимчасовою відсутністю та про опломбування вхідного вентиля.

Звертають уваги, що з показів сусіда та рідного брата відповідача, стало відомо, що по АДРЕСА_1 проводилися ремонтні роботи, що говорить про те, що об`єм води використовувався в рази більший, аніж при забезпеченні звичайних фізіологічних потреб.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, відзивом на апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 27 травня 2020 року між КП "Міськводгосп" та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно розрахунку заборгованості по абоненту (споживачу), наданого КП "Міськводгосп", станом на 20.10.2023 року за споживачем ОСОБА_1 наявна заборгованість за надані послуги (вода, стоки) за період з 01.05.2023 року по 30.06.2023 року в розмірі 85 342 грн.

На адресу ОСОБА_1 надіслана вимога про сплату боргу за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на суму 85 342 грн., що стверджується претензією за №829 від 03.08.2022 року.

Відповідно до акту аварійного виїзду бригади від 21.06.2023 року було встановлено, що прорив водопровідної мережі в колодязі стався у зв`язку з пошкодженим (обрізаним) штуцером, який був встановлений після засобу обліку водопостачання.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Згідно показів свідка ОСОБА_3 , наданих суду першої інстанції, вбачається, що він працює майстром водопровідних мереж і в той день коли до чергового КП "Міськводгосп" поступив виклик, він виїхав на місце події, було відкрито колодязь та виявлено, що він був наповнений водою. Було викачано воду і виявлено пошкодження після лічильника, а потім проведено заміну пошкодженого елемента. Подібні випадки були неодноразові.

Згідно показів свідка ОСОБА_2 , наданих суду першої інстанції, вбачається, що вона працює контролером КП "Міськводгосп". Проводивши повірку показників лічильників споживачів за адресою: АДРЕСА_3 , відкрила люк та побачила колодязь в якому були лічильники, який був наповнений водою і було виявлено, що причиною цього став обрив труби після лічильника води, яка веде до житла відповідача. Зазначала, що колодязь від котеджу знаходиться на відстані 7 метрів, на поверхні води не було.

Згідно показів свідка ОСОБА_4 , наданих суду першої інстанції, вбачається, що вона є сусідкою ОСОБА_1 , проживає в будинку два роки. Зазначала, що в колодязі є 3 лічильники, в тому числі лічильник від її квартири. Коли відкрили люк, то було виявлено, що колодязь наповнений водою. В інших жителів котеджу були теж такі випадки.

Згідно показів свідка ОСОБА_5 , наданих суду першої інстанції, вбачається, що він є сусідом ОСОБА_1 . Коли було виявлено повний колодязь води він передзвонив до ОСОБА_1 щоб його повідомити. Останній в свою чергу зателефонував до брата ОСОБА_6 . Контролером ОСОБА_2 було викликано бригаду водопровідних мереж. Вказав, що колодязь є об`ємом 1,50 на 2 м. ОСОБА_6 перекрив кран в колодязі та вони викачали воду. Вказав, що ОСОБА_1 не проживає в квартирі, оскільки робить там ремонт.

Згідно показів свідка ОСОБА_6 , наданих суду першої інстанції, вбачається, що він є братом відповідача. Вказав, що він викачав воду з колодязя. Вважає, що пошкодження труби відбулося внаслідок високого тиску води.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їхньої обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Частиною 1 статті 10 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ст. 22 ЗУ "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до пункту 1 розділу II Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 №190 (далі - Правила) виконавець послуги з централізованого водопостачання централізованого водовідведення обслуговує вуличні, квартальні та дворові мережі водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технологічні прилади й пристрої на них, які перебувають у нього на балансі або на які є відповідний договір на обслуговування зі споживачем.

Згідно пункту 2 розділу II Правил мережі водопостачання та водовідведення споживача експлуатуються та обслуговуються споживачем. Обслуговування мереж споживача може здійснюватися виконавцем послуги з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення на умовах окремого договору.

Відповідно до пункту 3 розділу II Правил межею розподільчих мереж, які обслуговує виконавець послуги з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення, є перший колодязь із запірною арматурою у місці приєднання до водопровідної мережі споживача відповідно до акта розмежування майнової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

У випадку відсутності контрольного колодязя у місці приєднання, межею, яку обслуговує виконавець послуги з централізованого водопостачання / централізованого водовідведення, є місце приєднання до мережі водопостачання та водовідведення споживача.

Відповідно до пункту 8 розділу II Правил за стан водопровідних мереж, які проходять у технічних підвалах і до яких приєднані внутрішньобудинкові мережі, відповідають юридичні та фізичні особи, у яких вони знаходяться у власності або користуванні (управлінні, господарському віданні, оренді), або які здійснюють фактичне користування такими мережами.

Згідно пункту 9 розділу II Правил споживач забезпечує експлуатацію, ремонт та усунення аварійних ситуацій на об`єктах/мережах водопостачання та водовідведення, які йому належать (перебувають у користуванні), власними силами або із залученням інших суб`єктів господарювання.

Відповідно до пункту 11.1.4. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 05.07.95 року № 30 роботи з технічного обслуговування, ремонту і реконструкції систем внутрішнього водопроводу та каналізації покладаються на спеціальні служби за договорами з власниками будівель.

Власники приватних будинків повинні виконувати ці роботи за власний рахунок.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 29 Договору від 27.05.2020 року передбачено, що Виконавець обслуговує лише ті вуличні та квартальні водопровідні й каналізаційні мережі, споруди і обладнання, а також технологічні прилади і пристрої на них, які перебувають у нього на балансі.

Водопровідно-каналізаційні об`єкти, що не перебувають на балансі виконавця, можуть братися ним на обслуговування у випадках, передбачених законодавством, або при умові укладення окремого договору.

Так, згідно акту аварійного виїзду бригади від 21.06.2023 року, аварійною бригадою було виявлено в колодязі прорив водопровідної мережі, а саме: пошкоджений (обрізаний) штуцер, який був встановлений після засобу обліку водопостачання (лічильника).

Вказана обставина відповідачем фактично не заперечується, оскільки з посиланням на відомості, що зазначені у вищезазначеному акті, ОСОБА_1 вважає, що в даному випадку має місце виникнення деліктного (позадоговірного) зобов`язання, а не порушення договірного зобов`язання за договором про надання послуг.

Водночас колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційної скарги, з огляду на те, що будь-якої шкоди матеріального характеру підприємству зі сторони відповідача завдано не було, оскільки уся система трубопроводів після засобу обліку води знаходиться у власності останнього і ним обслуговується, а тому ОСОБА_1 несе відповідальність за її збереження та належний технічний стан.

Жодних доказів, зокрема акту розмежування майнової належності та експлуатаційної відповідальності, які б підтверджували про те, що прорив водопровідної мережі відбувся в межах водопроводу, що обслуговується КП "Міськводгосп", як і доказів, що засіб обліку водопостачання (лічильник) перебуває на балансі саме виконавця послуг, відповідачем надано не було.

Відомостей про укладення між сторонами окремого договору на обслуговування мереж споживача, як це передбачено п.3 Розділу П Правил №190 від 27.06.2008 року, в матеріалах справи немає, як і немає інформації про те, що споживач звертався до виконавця із заявою про укладення такого договору, а тому колегія суддів вважає, що в останнього відсутній обов`язок із проведення ремонтних робіт чи обслуговування на належному ОСОБА_1 водопровідному вводі в колодязі, який знаходиться після лічильник обліку води.

Доводи апеляційної скарги, в яких відповідач посилається на неякісне установлення комплекту постачання лічильника представниками КП "Міськводгоспу", колегія суддів відхиляє, оскільки жодних доказів на підтвердження фактів звернень зі сторони відповідача на адресу підприємства щодо неякісного надання виконавцем комунальних послуг, з моменту встановлення засобу обліку водопостачання чи зауважень стосовно встановленого лічильника, ОСОБА_1 не надано, як і не надано доказів про виконавця таких робіт.

Факт відсутності відповідача в період з 09.05.2023 року по 21.07.2023 року за межами території України та факт його проживання із своєю сім`єю за іншою адресою, не звільняє його, як власника майна, від договірного зобов`язання щодо сплати житлово-комунальних послуг за водопостачання та водовідведення.

Крім цього, жодних доказів на підтвердження факту звернення ОСОБА_1 до КП "Міськводгосп" із заявами про зменшення розміру плати за послуги у зв`язку із його тимчасовою відсутністю у даному житлі чи про опломбування вхідного вентиля води, в матеріалах справи немає.

Закріплені у постанові КМУ від 06 серпня 2014 року №409 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування" норми користування послугами з централізованого водопостачання - 3,6 куб. метри холодної води на одну особу на місяць, не дають підстав для несплати заборгованості за надані послуги, оскільки розрахунок заборгованості здійснювався на підставі показників лічильника.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за надані послуги з водопостачання і водовідведення за період з 01 травня 2023 року по 30 червня 2023 року в розмірі 85 342 грн.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування судового рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що за результатами апеляційного перегляду справи, результат вирішення справи залишився незмінним, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 09 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 травня 2024 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді:

Храпак Н.М.

Костів О.З.