ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 638/3197/23
Номер провадження 22-ц/818/2868/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Супрун Я. С.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Бондаренко Г. І.,

представників відповідача адвокатів Орел В.В., Старостіної К. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року в складі судді Рибальченко Л.М. у справі № 638/3197/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Третя Харківська міська державна нотаріальна контора про визнання спадкоємця таким, що не прийняв спадщину та втратив право на спадкування за заповітом та за законом,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Третя Харківська міська державна нотаріальна контора, про визнання спадкоємця таким, що не прийняв спадщину.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді 3/4 частки спільної сумісної власності та 1/4 частка приватної власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказала, що протягом шестимісячного строку, а саме: 24 жовтня 2022 року вона подала заяву про прийняття спадщини до Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори, на підставі якої була заведена спадкова справа за № 69832514 у Спадковому реєстрі.

На час смерті спадкодавець ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою ОСОБА_2 , яка проживала та була зареєстрована за іншою ніж чоловік адресою: АДРЕСА_2 , та у встановлений законодавством строк до нотаріальної контори не звернулась. Після смерті спадкодавця ОСОБА_2 спочатку подала заяву про відмову від прийняття спадщини після померлого чоловіка, однак у подальшому подала заяву про прийняття спадщини. Проте вказані заяви були подані нею після встановленого частини 1 статті 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Зазначила, що листом завідувача Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Лученко Л.А. від 11 квітня 2023 року за № 279/02-14 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавець залишив заповіт на користь іншої особи - ОСОБА_2 .

Вважала, що відповідачка, на користь якої складено заповіт, спадщину після смерті ОСОБА_3 не прийняла, тому для захисту своїх спадкових прав вона звернулась з цим позовом.

Просила визнати ОСОБА_2 спадкоємцем, що не прийняв спадщину та втратив право на спадкування за заповітом та за законом.

02 квітня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до суду першої інстанції надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Орел В.В., в якому він просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Зазначив, що дійсно ОСОБА_2 подала заяву до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини, однак в подальшому відкликала її. Вказані дії вчинені у межах строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття з урахуванням його зупинення на час воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Посилався на те, що позивачем при зверненні до суду з даною позовною заявою обрано неналежний спосіб захисту своїх порушених прав, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачкою обрано спосіб захисту, що не узгоджується зі змістом статті 16 ЦК України.

24 червня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, рішення не відповідає фактичним обставинам справи, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовільнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована доводами, що викладені у позовній заяві. Наголосила на тому, що відповідачка з січня 2023 року по березень 2023 року (за межами строку для прийняття, відмови від спадщини) подала до трьох різних нотаріусів заяви про відмову від прийняття спадщини, відкликання заяви про відмову у прийнятті спадщини та відкликання заяви про відмову у прийнятті спадщини та прийняття спадщини. Натомість, вона як спадкоємиця першої черги за законом тривалий час позбавлена можливості оформити свої спадкові права через наявність заповіту на користь відповідачки.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Бондаренко Г. І., які підтримали апеляційну скаргу, представників відповідача адвокатів Орел В.В. та Старостіну К. О., які проти скарги заперчували, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 08 червня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про що зроблений відповідний актовий запис за №4199 (а.с.21, 73).

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є його дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 64), та дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 82-83, 87).

Після смерті ОСОБА_3 , 22 травня 2022 року відкрилась спадщина на 3/4 частки у праві спільної сумісної власності та 1/4 частку у праві приватної власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Із наданої нотаріальною конторою копії спадкової справи № 113/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що протягом встановленого законом шестимісячного строку 24 жовтня 2022 року позивачка ОСОБА_1 подала до Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа № 113/2022 (а.с.72-96).

В матеріалах вищевказаної спадкової справи наявний заповіт ОСОБА_3 від 09 грудня 2008 року, який посвідчений державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Вовкожа О.М., зареєстрований в реєстрі за №3-2552, яким останній заповів ОСОБА_2 належну йому на праві власності частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 з відповідною частиною місць загального користування (а.с.85, 87 зворот).

Державним нотаріусом Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори зареєстровано заяву від імені ОСОБА_2 від 25 січня 2023 року, відповідно до якої вона від спадщини як за законом так за заповітом, посвідченим 09 грудня 2008 року Шостою Харківською міською державною нотаріальною конторою за № 3-2552, відмовляється (а.с. 85 зворот).

17 березня 2023 року ОСОБА_2 подала до Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори заяву, в якій відкликала заяву про відмову від прийняття спадщини після померлого чоловіка, яку було подано нею 16 березня 2023 року до Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори, спадкова справа № 113/2022, номер спадкової справи у Спадковому реєстрі 69832514, та повідомила про те, що вона спадщину після смерті померлого чоловіка приймає згідно заповіту, посвідченого Шостою Харківською міською державною нотаріальною конторою 09 грудня 2008 року за реєстровим № 3-2552. Після подання нею необхідних документів, просила оформити її спадкове право та видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.89).

Як вбачається з відповіді на ім`я ОСОБА_2 , наданої Третьою Харківською міською державною нотаріальною конторою від 23 березня 2023 року № 213/02-14, 23 березня 2023 року нотаріальною конторою отримано від неї заяву на прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та долучено до спадкової справи №161/2022 (а.с.90).

Також, згідно заяви ОСОБА_2 , справжність підпису на якій посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвим Д.В. за реєстровим № 262 від 21 березня 2023 року, адресованої Третій Харківській міській державній нотаріальній конторі, ОСОБА_2 відкликає заяву про відмову у прийнятті спадщини після померлого чоловіка, яку було подано нею 16 березня 2023 року до Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори (спадкова справа за № 113/2022) та приймає спадщину після померлого чоловіка згідно заповіту, посвідченого Шостою Харківською міською державною нотаріальною конторою 09 грудня 2008 року № 3-2552 (а.с.90 зворот).

Згідно відповіді № 215/02-14 від 24 березня 2023 року на ім`я ОСОБА_2 , наданої Третьою Харківською міською державною нотаріальною конторою, вбачається, що 24 березня 2023 року нотаріальною конторою отримано від неї заяву на прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та долучено до спадкової справи №161/2022 (а.с.93).

Листом завідувача Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Лученко Л.А. від 11 квітня 2023 року за № 279/02-14 ОСОБА_1 повідомлено, що її заява, яка надійшла до нотаріальної контори 24 жовтня 2022 року, про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 , була зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 240, заведено спадкову справу №113/2022. Однак вищезазначеним листом ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, де підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було зазначено, що ОСОБА_1 не є спадкоємцем після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_3 , оскільки останній залишив заповіт не на її користь (а.с.95).

Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина 1 та 2 статті 1220 ЦК України).

У частинах 1 та 2 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1 статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).

З початку повномасштабної війни законодавцем запроваджено правило зупинення на весь час дії воєнного стану перебігу шестимісячного строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття.

Так, згідно пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в первісній редакції на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

У подальшому до законодавства були внесені зміни згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24червня 2022 року № 719 та роз`яснення Міністерства юстиції України від 11 липня 2022 року, за змістом яких перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці.

Постановою Кабінету Міністрів України № 469 від 09 травня 2023 року пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 виключено. Зміни набрали чинності 18 червня 2023 року.

Проте, правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України.

Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте, в законі вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового передбачена можливість за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина 2 статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина 3 цієї статті).

Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини.

Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22), від 21 червня 2023 року у справі № 175/1404/19 (провадження № 61-5707св23).

Відповідно до частини 5 статті 1269 ЦК України особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

В абзаці 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 вказано, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Як встановлено судом, протягом встановленого законом шестимісячного строку після смерті батька ОСОБА_1 подала до Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа.

Натомість, дружина спадкодавця ОСОБА_2 , на користь якої спадкодавцем посвідчено заповіт, у визначений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття до нотаріуса не звернулась. Заяви про відмову від прийняття спадщини від 25 січня 2023 року, про прийняття спадщини від 17 березня 2023 року, про відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини від 21 березня 2023 року були подані нею з порушенням строків, встановлених частиною 1 статті 1270, частиною 5 статті 1269 ЦК України.

Разом з тим, предметом позову у цій справі ОСОБА_1 визначила вимогу про визнання ОСОБА_2 такою, що не прийняла спадщину та втратила право на спадкування.

Виходячи зі змісту позову, позивачка фактично намагалася довести те, що лише вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_3 .

Однак, обраний ОСОБА_1 спосіб захисту не узгоджується із положеннями статті 16 ЦК України, оскільки між сторонами виник спір з приводу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 .

У випадку не подання заяви про прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, спадкоємець вважається таким, що не прийняв її відповідно до вимог закону (стаття 1272 ЦК України) та додаткового визнання його таким за рішенням суду не вимагається.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 у зв`язку із застосуванням неналежного способу захисту є правильним.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21 лютого 2018 року у справі № 755/29462/13-ц, провадження № 61-1131 св 18, від 26 липня 2023 року у справі № 641/3893/20, провадження № 61-12472св22.

Визнання відповідачки такою, що не прийняла спадщину та втратила право на її прийняття, жодним чином не відновить прав позивачки та не надасть їй можливості оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі у позасудовому порядку.

Враховуючи, що фактично між сторонами виник майновий спір щодо права власності на спадщину, ОСОБА_1 не позбавлена права на звернення до суду з вимогами про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті батька, що будуть спрямовані на ефективний захист її прав.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, підстави для перерозподілу судових витрат у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 25 листопада 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина