Справа № 342/1436/23
Провадження № 2/342/106/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Гайдича Р.М.,

з участю секретаря судового засідання Сьомкайло І.-М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частки житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в цілому.

Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що ОСОБА_6 був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок по АДРЕСА_1 . За вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку площею 0,43 га. Станом на 15.04.1991 (час припинення колгоспних дворів) в господарстві по АДРЕСА_2 були зареєстровані: голова двору ОСОБА_6 , дружина - відповідачка ОСОБА_2 , дочка позивачка ОСОБА_7 , син відповідач ОСОБА_3 , син відповідач ОСОБА_4 . Отже, право власності на житловий будинок, як на майно колишнього колгоспного двору, належить ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності по 1/5 частці кожному.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишивши заповіт, відповідно до якого житловий будинок, все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів дочці - позивачці ОСОБА_1 .

Позивачка, як спадкоємець за заповітом, звернулася до державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що документи, які підтверджують право власності на спадковий житловий будинок, видані на ім`я спадкодавця ОСОБА_6 , як голові колгоспного двору, що позбавляє нотаріуса можливості визначити частку померлого в житловому будинку.

Ринкова вартість житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить 149100 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2023 для розгляду даної справи було визначено суддю Андріюк І.Г.

Ухвалою суду від 22.11.2023 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , скориставшись правом, передбаченим ч.1 ст.193 ЦПК України, 03.01.2024 подали до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 та просять визнати за кожним з них право власності на 1/5 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов мотивований тим, що житлове господарство по АДРЕСА_1 належало колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_6 . Станом на 15.04.1991 (час припинення колгоспних дворів) у даному господарстві були зареєстровані: голова двору ОСОБА_6 , дружина ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_7 , син ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 . Виходячи з вимог ч.1 ст.120, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року, вищезгаданий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами належав всім членам колишнього колгоспного двору по 1/5 частці кожному.

Таким чином, позивачам за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить по 1/5 частці житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як його членам, що не втратили право на частку в його майні.

Ухвалою суду від 03.01.2024 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Згідно повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, проведеного 06.02.2024 на підставі розпорядження керівника апарату суду № 34 від 06.02.2024, для розгляду вказаної справи визначено суддю Гайдича Р.М.

Ухвалою суду від 12.02.2024 суддею Гайдичем Р.М. дану справу прийнято до свого провадження, розгляд справи розпочато спочатку за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.03.2024 до участі в справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 10.04.2024 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_1 09.05.2024 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Від відповідачів-позивачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судом 09.04.2024 отримано заяви про розгляд справи за їх відсутності, де зазначено, що зустрічні позовні вимоги вини підтримують в повному обсязі, просять задовольнити.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_5 судом 09.04.2024 отримано заяву про розгляд справи за її відсутності, де вказано, що жодного спору із сторонами стосовно житлового будинку по АДРЕСА_1 у неї немає, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо їх задоволення.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 15 серпня 1987 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 173 від 12 серпня 1987 р., вбачається, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6 .

У с. Ясенів-Пільний Коломийського району Івано-Франківської області вулицю Піонерська перейменовано на АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою № 106, виданою 21.02.2024 Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період видачі вищезгаданого свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок (з 31.01.1966 по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56.

Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 -Пільний набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору.

Станом на 15.04.1991 у господарстві по АДРЕСА_2 були зареєстровані: голова двору ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стверджується довідкою № 285, виданою 04.09.2023 Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення колгоспних дворів) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Частки всіх членів колгоспного двору є рівними (ст.123 цього ж Кодексу).

Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Зі змісту ч.2 ст. 370 ЦК України вбачається, що у разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

З наведеного слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 належить ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/5 кожному.

За заповітом, посвідченим 19 жовтня 2018 р. секретарем Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в журналі реєстрації нотаріальних дій за № 38, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, житловий будинок, який належить на правах особистої власності, все майно, де б воно не було і з чого б не складалося, усю спадщину та права, які належать на момент складання заповіту та після його смерті, земельну ділянку (пай) державний акт серії ЯЖ № 560359 заповів дочці ОСОБА_1 , 1976 р.н., яка проживає в с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, а земельні ділянки згідно державних актів серії ЯЖ № 560358, серії ЯЖ № 560360 заповів дочці ОСОБА_5 , 1974 р.н., яка проживає у с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 63232038 (номер в реєстрі нотаріальних дій 38), що стверджується копією інформаційної довідки № 69983075 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 09.09.2022 Городенківською державною нотаріальною конторою.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бржезніце, буд.217, Чеська Республіка, порядковий номер 10 сторінка/аркуш 5 в томі 2 рік 2022 в книзі реєстрації смертей відділу РАЦС Міської адміністрації м. Бржезніце, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 19.08.2022 в м. Бржезніце, яка засвідчена офіційним перекладом з чеської мови на українську мову. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Ч.1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

За ст. ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; на день його смерті за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується копією довідки про останнє місце реєстрації громадянина на день його смерті № 1200604, виданої 02.09.2022 ЦНАП.

ОСОБА_6 , 1950 року народження, та відповідачка-позивачка ОСОБА_12 , 1954 р.н., були подружжям, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 29 жовтня 1972 р. Ясенево-Пільнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 24 від 29 жовтня 1972 р.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , є дочкою спадкодавця ОСОБА_6 та відповідачки-позивачки ОСОБА_2 , що стверджується копіями: свідоцтва про народження позивачки-відповідачки, виданого 24 квітня 1976 р. Ясенево-Пільнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 26 від 24 квітня 1976 р.; свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 06 березня 1993 р. Ясенево-Пільнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, з якого вбачається, що позивачка-відповідачка у зв`язку із укладенням шлюбу з ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_15 » на « ОСОБА_16 », актовий запис за № 3 від 06 березня 1993 р.; свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 05 травня 2005 р. філією № 1 відділу запису актів громадянського стану Адміністрації міста Твері Тверської області, росія, з якого слідує, що чоловік позивачки-відповідачки ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , помер ІНФОРМАЦІЯ_12 , актовий запис № 2608 від 05.05.2005; свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 15 січня 2013 р. Ясеневопільнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, з якого вбачається, що позивачка-відповідачка у зв`язку із укладенням шлюбу змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_16 » на « ОСОБА_18 », актовий запис за № 1 від 15.01.2013.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , також є дочкою спадкодавця ОСОБА_6 та відповідачки-позивачки ОСОБА_2 , що стверджується копіями: свідоцтва про ОСОБА_20 серії НОМЕР_5 , виданого 09 лютого 1974 р. Ясенево-Пільнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 9 від 09 лютого 1974 р.; свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 , виданого 30 травня 1990 р. Ясенево-Пільнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, з якого вбачається, ОСОБА_21 у зв`язку із укладенням шлюбу змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_15 » на « ОСОБА_22 », актовий запис за № 8 від 30 травня 1990 р.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , є сином спадкодавця ОСОБА_6 та відповідачки-позивачки ОСОБА_2 , актовий запис за № 27 від 21 червня 1980 р., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого 21 червня 1980 р. Ясеневопільнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 , виданого 17 вересня 1988 р. Ясеневопільнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, стверджується, що відповідач-позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , також є сином спадкодавця ОСОБА_6 та відповідачки-позивачки ОСОБА_2 , актовий запис за № 44 від 17 вересня 1988 р.

Із копії спадкової справи № 307/2022, наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою, вбачається, що позивачка-відповідачка ОСОБА_1 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_5 , як спадкоємці за заповітом, прийняли спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_16 , оскільки у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини (09.09.2022). Копією Витягу № 69983187 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 09.09.2022 Городенківською державною нотаріальною конторою, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 69665268 (номер у нотаріуса 307/2022), спадкодавець ОСОБА_9 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Дружина померлого ОСОБА_3 відповідачка-позивачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , як непрацездатна вдова спадкодавця, маючи, відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, право на обов`язкову частку у спадщині, до спливу шести місяців з часу відкриття спадщини (09.09.2022) подала нотаріусу заяву про відмову від одержання обов`язкової частки у спадщині та від видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_3 входить 1/5 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала йому як члену колишнього колгоспного двору.

Підставою звернення позивачки-відповідачки ОСОБА_1 до суду стало те, що постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 1424/02-31 від 11 жовтня 2023 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_16 , на житловий будинок АДРЕСА_1 з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був ОСОБА_6 , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого 22.09.2023, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1953 р., господарські будівлі та споруди в 1970, 1980, 1990, 1991 роках.

Ринкова вартість даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 02.10.2023 становить 149100 грн, що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я».

За вищезгаданим господарством закріплені земельні ділянки площами: 0,4300 га для будівництва і обслуговування житлового будинку; 0,2700 га для ведення особистого селянського господарства; 1,0919 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що свідчить довідка № 332, видана 03.11.2023 Ясенево-Пільнівським старостинським округом Городенківської міської ради.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 354575662, сформованої 15.11.2023, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутні.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Досліджені судом докази підтверджують, що ОСОБА_6 , як голові колгоспного двору, 15.08.1987 був виданий документ, що посвідчував його право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Однак, даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав йому, ОСОБА_2 , ОСОБА_23 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності в рівних частках по 1/5 кожному, як членам колишнього колгоспного двору.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, успадкувала після смерті батька ОСОБА_6 1/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , однак через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частки між членами бувшого колгоспного двору у ньому не визначені, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкову частку нерухомого майна.

Крім того, позивачці-відповідачці ОСОБА_1 належить 1/5 частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 2/5 частки.

Також судом встановлено, що відповідачі-позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 правомірно набули право власності кожен на 1/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , як члени колишнього колгоспного двору, оскільки не вчиняли дій, що можуть свідчити про їх відмову від права власності у порядку ст. 347 ЦК України.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, суд не знаходить підстав для визнання за позивачкою-відповідачкою ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в цілому та приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за первісним позовом та повного задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за зустрічним позовом з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 347, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1235, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.), керуючись ст. ст. 76, 81, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , право власності на 2/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частки житлового будинку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , право власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивачка-відповідачка ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ;

- відповідачка-позивачка ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ;

- відповідач-позивач ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ;

- відповідач-позивач ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 ;

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_13 .

Повний текст судового рішення складено 21.05.2024.

Суддя: Гайдич Р. М.