Справа № 215/284/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді - Квятковського Я.А.,

секретар судового засідання - Сердюк А.В.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я,-

ВСТАНОВИВ:

11.01.2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ПрАТ«Центральний ГЗК» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, у якій просить стягнути моральну шкоду у розмірі 715 680 грн.

Вказує, що з 15.04.2010 року по 10.03.2022 рік працювала машиністом конвеєра у відповідача в умовах впливу шкідливих факторів. 10.03.2022 звільнена з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я, п. 2 ст. 40 КЗпП України. 07.09.2023р. висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» їй встановлено два професійні захворювання: - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії) група В. Легенева недостатність другого ступеня; - радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, м`язові-тонічним та стійким больовими синдромом, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення професійного захворювання від 29.09.2023, професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло через те що на протязі значного періоду часу 11 років 10 місяців внаслідок її професійної діяльності (роботи) у відповідача на її організм впливали шкідливі виробничі фактори.

Відповідно довідки МСЕК від 14.12.2023р., їй первинно з 20.11.2023р. встановлено третю групу інвалідності та 55 % втрати професійної працездатності, з яких: 30% - радикулопатія; 25% - ХОЗЛ, дата переогляду 10.11.2024р.

У зв`язку з захворюванням вона зазнала та продовжує зазнавати фізичний біль та страждання. У результаті професійних захворювань у стані її здоров`я виникли незворотні зміни, що свідчить про настання для неї негативних явищ. Відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, утруднене дихання, приступоподібний кашель, біль у грудях та між лопатковій ділянці, біль у шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією у праву ногу, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, оніміння в руках та ногах, загальну слабкість, підвищену втомлюваність, запаморочення, головний біль. Через захворювання був порушений її звичний спосіб життя. У працездатному віці вона не може працювати за своєю спеціальністю, не може виконувати значну частину домашньої роботи, у багатьох звичайних життєвих ситуаціях потребує сторонньої допомоги. Все це постійно і негативно позначається на душевному та фізичному стані. Виходячи з тривалості роботи у відповідача та відсотку втрати професійної працездатності, просить стягнути з ПрАТ«Центральний ГЗК» моральну шкоду у розмірі 715 680 грн.

Ухвалою суду від 25.01.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

01.02.2024 представник відповідача ПрАТ«Центральний ГЗК» Рабко Т.О. надала відзив на позовну заяву. Вказує, що позивачка добровільно обрала роботу, могла звільнитися у будь-який час, також позивачка була попереджена та обізнана з шкідливими умовами праці, отримувала компенсації, свідомо обрала місце роботи в умовах впливу шкідливих факторів. Наявність шкідливих умов праці є об`єктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вимоги позивача вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Окрім того, зазначає що позивачкою належними та допустимими доказами не доведений факт спричинення моральних страждань. Окрім того, стягнення моральної шкоди відбувається з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Просив відмовити у задоволенні позовних у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів суд встановив, що ОСОБА_1 працювала з 15.04.2010р. по 10.03.2022р. у ПрАТ«Центральний ГЗК» машиністом конвеєра. 10.03.2022 звільнена у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я, згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою, що також не заперечує представник відповідача (а.с. 37-39).

Під час роботи у ПрАТ в позивачки виникли два професійні захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії) група В, легенева недостатність другого ступеня; - радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, м`язові-тонічним та стійким больовими синдромом, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня), що підтверджується висновком ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 07.09.2023 та актом від 29.09.2023 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (а.с. 16-17, 27-31).

Відповідно до п. п. 13, 17, 18, 19, 20 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29.09.2023 року, згідно санітарно-гігієнічної характеристик умов праці працівника при підозрі у нього професійного захворювання (отруєння) від 10.09.2020 №744/4.6-11, підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, та відповідно до Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 №248, умови праці машиніста конвеєра дробильної фабрики ПРАТ «ЦЗГК» ОСОБА_1 відносяться: - по вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі»; - по показникам мікроклімату до 3 класу 2 ступеня «шкідливі»; - по рівню шуму до 3 класу 2 ступеня «шкідливі»; - по показникам важкості праці - до 3 класу 2 ступеня «шкідливі»; - по показникам напруженості праці до 3 класу 1 ступеня «шкідливі». Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеня «шкідливі». Хронічні професійні захворювання виникли через те, що працюючи машиністом конвеєра технологічної служби дробильної фабрики, виконувала роботи з керування, обслуговування конвеєрів при транспортуванні гірничої маси. Через порушення в роботі систем пилоподавлення, аспірації та режимів експлуатації гірничозбагачувального устаткування протягом тривалої дії, підпадала під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Внаслідок недосконалості робочого місця, під час обслуговування технологічного обладнання змушена була на протязі зміни нахилятися.

Причинами виникнення хронічних професійних захворювань позивача є:хімічні фактори: концентрація кремнію діоксиду кристалічного за вмісту в пилу від 10 до 70 % в повітрі робочої зони перевищувала гранично допустиму в 2,85 рази (5,71 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3) відповідно до вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.07.2020 № 1596; важкість праці: перебування в позі «стоячи» 62,4% часу зміни при нормі до 60%; нахили тулуба (вимушені, більше 30?) в кількості 310 за зміну (при нормі 51-100 разів).

З метою ліквідації і запобігання виникненню хронічних професійних захворювань запропоновано генеральному директору ПрАТ «ЦГЗК» розробити та впровадити заходи щодо усунення впливу шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища та трудового процесу, що призвели до професійних захворювань. Осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи не встановлено, через тривалий час роботи в умовах дії шкідливих факторів та зміну керівників структурного підрозділу (а.с. 27-31).

Як випливає з довідки МСЕК від 14.12.2023 року ОСОБА_1 первинно з 20.11.2023р. до 01.12.2024р. було встановлено третю групу інвалідності та 55 % втрати професійної працездатності з яких: 30% - радикулопатія; 25% - ХОЗЛ, дата переогляду 10.11.2024р.. Остання потребує медикаментозного лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування, спостереження сімейного лікаря та невролога. Протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, праця в умовах виробничого пилу (а.с. 32).

Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави, що передбачено ст.3 Конституції України.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, ч.3 ст.43 Конституції України.

Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Виходячи з норм ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Позивачці, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання (а.с. 27-31), встановлено два хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання, є шкідливі умови праці позивачки у ПрАТ, встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров`я позивачка, згідно п.17-20 акту. Вказане свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і завданою здоров`ю позивачки шкодою.

Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує значний час праці позивачки на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, а саме 11 років 10 місяців, звільнення її з роботи за станом здоровя, характер і тяжкість отриманих позивачкою професійних захворювань, що порушують її нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати нею професійної працездатності 55 %, тривалість розладу здоров`я, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 290 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач, завищеною.

Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про об`єктивний характер шкідливих умов праці, добровільність виконання позивачкою робіт у шкідливих умовах праці та наявність компенсацій, оскільки такі обставини не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у встановленому законом порядку.

Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Оскільки позов має майновий характер - то з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 2 900 грн. згідно до приписів Закону України «Про судовий збір».

На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст. 12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 290 000 (двісті девяносто тисяч) гривень.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» судовий збір у розмірі 2 900 (дві тисячі девятсот) гривень на користь держави.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суд подається протягом тридцяти днів з дня його складання до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складено 29.02.2024р.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», , місцезнаходження за адресою: 50066, м. Кривий Ріг, Покровський район.

СУДДЯ: