Справа № 212/9744/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ваврушак Н.М., за участі секретаря судового засідання Дущак К.О., розглянувши у судовому засіданні у залі суду міста Кривого Рогу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, та цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаське промислово - транспортне підприємство» про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання,-

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2023 року адвокат Мотуз Олександр Володимирович в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулися до суду з позовними заявами до відповідачів Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПрАТ «ЦГЗК») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаське промислово - транспортне підприємство» (далі ТОВ «Донпромтранс») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку із ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, у розмірі по 100000,00 гривень з кожного.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що з ОСОБА_1 з 22 жовтня 1984 року по 03 жовтня 2001 року працював на різних посадах у різних структурних підрозділах Криворізького центрального гірничо-збагачувального комбіната, правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат». 03 жовтня 2001 року позивача було звільнено з вказаного підприємства. Окрім того, з 01 жовтня 2016 року по 17 вересня 2021 ОСОБА_1 працював на різних посадах у різних структурних підрозділах Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаське промислово - транспортне підприємство». 17 вересня 2021 року позивача було звільнено з вказаного підприємства. За час роботи на підприємствах відповідачів позивач отримав хронічне професійне захворювання. Так, за п. 7 акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 26 квітня 2023 року, затвердженого начальником Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, у позивача встановлено наявність професійного захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група С (Е). ЛН другого ступеня. Висновком Медико-соціальної експертної комісії від 23 листопада 2023 року серії 12 ААА № 129748 позивачу первинно безстроково визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 20 %. У зв`язку із отриманими профзахворюваннями порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, який позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Так, позивач вимушений постійно проходити лікування, що позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. Також через отримане ушкодження здоров`я відчуває психологічний дискомфорт, що негативно позначається на душевному та фізичному станах позивача. На даний час самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни у його життя є незворотними. Оскільки обов`язок з відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, покладено на роботодавця, бо відповідачами не створені належні та безпечні умови праці, то відповідачі повинні відшкодувати позивачу заподіяну моральну шкоду, яку він оцінив у розмірі 100000,00 гривень та суму якої просить з кожного підприємства.

Ухвалами суду від 04 грудня 2023 року при відкритті провадження у справах судом було визначено проводити їх розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, встановлено учасникам справи строк для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень, а також роз`яснено право сторін клопотати перед судом про розгляд справи з їх викликом.

30 січня 2024 року через систему «Електронний суд» від представника відповідачів ПрАТ «ЦГЗК» та ТОВ «Донпромтранс» до суду подані відзиви на позовні заяви, у яких зазначила, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки вважають, що сума відшкодування моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров`я позивачу у розмірі 100000,00 гривень недоведена та значно завищена. Підставою для відшкодування моральної шкоди у зв`язку із ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання є доведеність причинно - наслідкового зв`язку між отриманим позивачем захворюванням та виною підприємства. Зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазнання моральної шкоди через професійне захворювання. Окрім того, шкода позивачу була завдана внаслідок послідовної роботи на декількох підприємствах, а відтак її розмір має бути розподілений відповідно до стажу роботи відповідача на цих підприємствах. У зв`язку із тим, що заявлена позивачем сума відшкодування моральної шкоди, враховуючи, зокрема стаж роботи позивача на ТОВ «Донпромтранс» 04 роки 11 місяців та 13 днів, а також ступінь втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання - 20%, є завищеною та з урахування внесення змін до податкового законодавства, підлягає оподаткуванню, про що просить суд прийняти до уваги під час прийняття рішення.

Позивач не подав суду заперечень проти розгляду справи без виклику сторін за наявними матеріалами.

Представник відповідачів також не заперечував проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін.

Ухвалами суду від 31 січня 2024 року розгляд цивільних справ за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, та за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаське промислово - транспортне підприємство» про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, відкладено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 29 лютого 2024 року вирішено клопотання представника відповідачів та цивільні справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, та за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаське промислово - транспортне підприємство» про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, обєднано в одне провадження. Вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Суд встановив, що ОСОБА_1 з 22.10.1984 року по 03.10.2001 року перебував у трудових відносинах і працював на різних посадах у різних структурних підрозділах ПрАТ «ЦГЗК», звідки 03.10.2001 року був звільнений зі згоди сторін відповідно до п. 1 ст. 30 КЗпП України; з 01.10.2016 року по 17.09.2021 року перебував у трудових відносинах і працював на різних посадах у різних структурних підрозділах ТОВ «Донпромтранс», звідки 17.09.2021 року був звільнений, у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (серія НОМЕР_1 ) на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) форми П-4 від 26 квітня 2023 року, затвердженого начальником Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, було встановлено наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група С (Е). ЛН другого ступеня, що підтверджується медичним висновком від 14.02.2023 № 208 ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», а також зазначено причини його виникнення: внаслідок недосконалості робочого місця підпадав під вплив підвищених параметрів пилу фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію 10-70 %.

Згідно із довідкою Обласної МСЕК № 2 серії 12 ААА № 129748 від 23.11.2023 року ОСОБА_1 було встановлено первинно 20 % стійкої втрати працездатності через професійне захворювання по ХОЗЛ з 04 жовтня 2023 року безстроково, з рекомендацією медикаментозного лікування та забезпечення виробами медичного призначення.

У зв`язку із професійним захворюванням ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою із медичної карти № 368 стаціонарного хворого.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

За ч. 4 ст. 43, ч. 1 ст. 46 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону праці» (на момент виникнення спірних правовідносин), відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно із ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

На підставі ст. 237-1 КЗпП України, передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

На підставі переліченого обґрунтування, суд не погоджується з доводами представника відповідачів про те, що ПрАТ «ЦГЗК» та ТОВ «Донпромтранс» не винні в отриманні ОСОБА_1 профзахворювання та відповідно у спричиненні позивачу цим моральної шкоди.

Враховуючи, що відшкодування працівнику моральної шкоди у випадку, передбаченому ст. 237-1 КЗпП України, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала через професійне захворювання, спричинене негативними виробничими факторами під час виконання ним трудових обов`язків на підприємствах відповідачів, то моральну шкоду йому безумовно було заподіяно внаслідок ушкодження здоров`я під час роботи на ПрАТ «ЦГЗК» та ТОВ «Донпромтранс», оскільки роботодавці не забезпечили створення безпечних умов праці, з урахуванням чого суд дійшов висновку про необхідність відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди за рахунок відповідачів.

Суд при цьому виходив з того, що у зв`язку із отриманням професійного захворювання зі встановленням втрати працездатності ОСОБА_1 у розмірі 20 % безстроково, позивачу безумовно було заподіяно моральну шкоду, оскільки внаслідок професійного захворювання у нього змінилися умови життя, він змушений проходити тривале лікування, відчуваючи фізичний біль та дискомфорт у повсякденному житті, обмеженість у можливості продовжувати колишній активний спосіб життя та тривогу за майбутнє внаслідок професійного захворювання.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності та справедливості.

Так відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Таким чином, суд бере до уваги при обрахунку розміру моральної шкоди позивачу внаслідок професійного захворювання кількість часу, яку ОСОБА_1 пропрацював у шкідливих умовах на підприємствах відповідачів, ступінь втрати ним працездатності через професійне захворювання, розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи, а також провину підприємств відповідачів у спричиненні ушкодження здоров`я позивачу.

Отже, на підставі переліченого вмотивування, враховуючи, що ОСОБА_1 пропрацював на підприємствах відповідачів більше 29 років, отримавши внаслідок недосконалості виробництва з вини відповідачів 20 % стійкої втрати працездатності через набуте ним професійне захворювання без встановлення інвалідності при роботі у шкідливих умовах на підприємствах відповідачів, зважаючи, що з 1 січня 2024 року розмір мінімальної заробітної плати встановлений законом в сумі 7100,00 гривень, зважаючи на час роботи позивача у шкідливих умовах, на негативні наслідки, що настали з приводу втрати професійної працездатності, то на переконання суду розмір відшкодування, завданої ОСОБА_1 ушкодженням здоров`я, моральної шкоди з боку ПрАТ «ЦГЗК» та ТОВ «Донпромтранс» становить 120000,00 гривень. З врахуванням вказаних вище обставин, з кожного відповідача підлягає стягненню по 60000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, що відповідатиме моральним стражданням через незворотність негативних наслідків професійного захворювання на здоров`ї та житті позивача.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (справа «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

Доводи сторони відповідача щодо оподаткування суми моральної шкоди суд відхиляє, оскільки чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. В даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я, у зв`язку з чим зазначені відповідачем зміни до Податкового кодексу України не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Відповідно Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073, 60 гривень.

Керуючись ст. 4-5, 13, 19, 76-81, 89, 133-141, 258-259, 263, 265 ЦПК, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, та за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаське промислово - транспортне підприємство» про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодження здоров`я, 60000,00 гривень (шістдесят тисяч гривень 00 копійок) без утримання з такої суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» у дохід держави судовій збір в сумі 1073,60 гривень (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаське промислово - транспортне підприємство» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодження здоров`я, 60000,00 гривень (шістдесят тисяч гривень 00 копійок) без утримання з такої суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаське промислово - транспортне підприємство» у дохід держави судовій збір в сумі 1073,60 гривень (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат», , місцезнаходження юридичної особи: м. Кривий Ріг, Покровський район, Дніпропетровська область, 50066;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Донбаське промислово - транспортне підприємство», , місцезнаходження юридичної особи: вул. Романа Шухевича (Мусоргського), буд. 15, м. Кривий Ріг, Покровський район, Дніпропетровська область, 50053.

Повний текст рішення суду складено та підписано 01 березня 2024 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак