Провадження № 22-ц/802/442/24 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Киці С. І., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

прокурора ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року заступник керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за № 0000040, встановлено, що на підставі договору оренди землі від 05 січня 2010 року, укладеного між Маяківською сільською радою Луцького району Волинської області та відповідачем ОСОБА_2 , останній набув право користування земельною ділянкою водного фонду з кадастровим номером :07:001:5033, площею 6,2202 га, в тому числі ставок площею 1,3521 га, болота низинні 3,8033 га, канави 0,2639 га, пасовища 0,8009 га.

Зазначав, що рішенням Маяківської сільської ради від 30 вересня 2014 року № 18/5.4.1, зі змінами від 30 червня 2016 року (рішення № 9/6.16.2), затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, що перебуває в оренді ОСОБА_2 площею 6,2202 га, кадастровий номер :07:001:5033, для рибогосподарської діяльності, на ділянки: площею 1,8103 га, кадастровий номер :07:001:6279; площею 1,3128 га, кадастровий номер :07:001:6278; площею 3,0971 га, кадастровий номер :07:001:6277.

Рішенням Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської області від 28 квітня 2017 року № 20-1/3.6.4 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, яка перебуває в оренді ОСОБА_2 площею 1,3128 га, кадастровий номер :07:001:6278, на земельні ділянки площею 1,1071 га, кадастровий номер :07:001:6297 та площею 0,2057 га, кадастровий номер :07:001:6278.

10 липня 2017 року за актом повернення об`єкта оренди ОСОБА_2 повернув сільській раді земельну ділянку площею 1,1071 га, кадастровий номер :07:001:6297.

Зазначена земельна ділянка відноситься до земель водного фонду з цільовим призначенням для рибогосподарських потреб.

Також вказував, що згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 14 листопада 2022 року на підставі рішення Княгининівської сільської ради від 20 жовтня 2017 року № 26/4.14.1 за заявою ОСОБА_2 зареєстровано за ним право власності на земельну ділянку площею 1,1071 га, кадастровий номер :07:001:6297, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

Реєстраційні дії були здійснені на підставі рішень Княгининівської сільської ради від 14 липня 2017 року № 21/4.29.2 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 » та від 20 жовтня 2017 року № 26/4.14.2 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 ».

Водночас у дійсності рішення Княгининівської сільської ради від 20 жовтня 2017 року № 26/4.14.2 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 » не приймалося, оскільки воно відсутнє у відповідному протоколі сесії сільської ради.

Крім того, спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду комунальної власності, а тому відповідно до п. «г» ч. 4 ст. 83 ЗК України, не може перебувати у приватній власності.

Підстави звернення до суду прокурор обґрунтовував тим, що Луцькою міською радою не вживалися ефективні заходи для захисту інтересів держави.

Ураховуючи наведене, прокурор просив суд: усунути перешкоди у здійсненні Луцькою міською радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 1,1071 га, кадастровий номер :07:001:6297, шляхом її повернення на користь Луцької міської ради з незаконного володіння ОСОБА_2 ; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1,1071 га, кадастровий номер :07:001:6297, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 228, а також стягнути з відповідача нас свою користь понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2024 року позов заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради задоволено.

Усунуто перешкоди у здійсненні Луцькою міською радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 1,1071 га, кадастровий номер :07:001:6297, шляхом її повернення на користь Луцької міської рази з незаконного володіння ОСОБА_2 .

Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1,1071 га, кадастровий номер :07:001:6297, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 228.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради.

Апеляційну скаргу мотивував тим, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є помилковими, оскільки суд не врахував тієї обставини, що відсутність у протоколі чергової 26 сесії сільської ради 7-го скликання від 20 жовтня 2017 року № 26 відомостей про прийняття сільської радою рішення від 20 жовтня 2017 року № 26/4.14.2 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 », не є достатнім доказом, щоб вважати, що таке рішення сільською радою не приймалося.

У відзиві на апеляційну скаргу Волинська обласна прокуратура, вважаючи оскаржуване рішення правильним по суті та справедливим, просила вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення прокурора, відповідача та його представника, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові, виходячи з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору оренди землі від 05 січня 2010 року, укладеного між Маяківською сільською радою Луцького району Волинської області та відповідачем ОСОБА_2 , останній набув право користування земельною ділянкою водного фонду з кадастровим номером :07:001:5033, площею 6,2202 га, в тому числі, ставок площею 1,3521 га, болота низинні 3,8033 га, канави 0,2639 га, пасовища 0,8009 га (а.с.14-19, том 1).

Рішенням Маяківської сільської ради від 30 вересня 2014 року № 18/5.4.1, зі змінами від 30 червня 2016 року, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, що перебуває в оренді ОСОБА_2 площею 6,2202 га, кадастровий номер :07:001:5033, для рибогосподарської діяльності, на ділянки: площею 1,8103 га, кадастровий номер :07:001:6279; площею 1,3128 га, кадастровий номер :07:001:6278; площею 3,0971 га, кадастровий номер :07:001:6277 (а.с.25, 32, том 1).

Рішенням Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської області від 28 квітня 2017 року № 20-1/3.6.4 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки, яка перебуває в оренді ОСОБА_2 площею 1,3128 га, кадастровий номер :07:001:6278, на земельні ділянки площею 1,1071 га, кадастровий номер :07:001:6297, та площею 0,2057 га, кадастровий номер :07:001:6278 (а.с.43, том 1).

10 липня 2017 року за актом повернення об`єкта оренди відповідач ОСОБА_2 повернув сільській раді земельну ділянку площею 1,1071 га, кадастровий номер :07:001:6297. На час повернення вказаної земельної ділянки орендодавцю вона відносилася до земель водного фонду з цільовим призначенням для рибогосподарських потреб (а.с.79, том 1).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, станом на 19 листопада 2021 року земельна ділянка з кадастровим номером :07:001:6297 значилася з цільовим призначенням 10.07 «Для рибогосподарських потреб», категорія земель землі водного фонду (а.с.81-82, том 1).

Як вбачається з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 14 листопада 2022 року на підставі рішення Княгининівської сільської ради від 20 жовтня 2017 року № 26/4.14.1 за заявою ОСОБА_2 зареєстровано за ним право власності на земельну ділянку площею 1,1071 га, кадастровий номер :07:001:6297, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (а.с.84-87, том 1).

Реєстраційні дії здійснені на підставі рішень Княгининівської сільської ради від 14 липня 2017 року № 21/4.29.2 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 » та від 20 жовтня 2017 року № 26/4.14.2 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 ».

З копії рішення Княгининівської сільської ради від 14 липня 2017 року №21/4.29.2 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 » вбачається, що його ухвалення відображено у протоколі першого пленарного засідання 21 сесії сільської ради 7-го скликання від 14 липня 2017 року № 21 та позивачем не оспорювалося (а.с.73, 94, том 1).

Що стосується рішення Княгининівської сільської ради від 20 жовтня 2017 року № 26/4.14.2 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 », копія якого наявна в матеріалах справи, то в протоколі чергової 26 сесії сільської ради 7-го скликання від 20 жовтня 2017 року № 26 відсутні відомості про прийняття сільської радою такого рішення (а.с.44-56, том 1).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор зазначив, що передача земельної ділянки площею 1,1071 га, кадастровий номер :07:001:6297, у власність ОСОБА_2 була здійснена з істотними порушеннями. Під час перевірки встановлено, що рішення Княгининівської сільської ради від 20 жовтня 2017 року № 26/4.14.2 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 » не приймалось. На момент передачі у власність спірного нерухомого майна була відсутня воля власника в особі Княгининівської сільської ради, оскільки відповідне рішення з цього приводу не приймалося.

Задовольняючи позов заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради, суд першої інстанції з посиланням на ч. 16 ст. 46, частини 2, 3 ст. 56 Закону України «Про місцеве самоврядування», виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 без належної правової підстави зареєстрував за собою право власності на земельну ділянку площею 1,1071 га, кадастровий номер :07:001:6297, оскільки рішення Княгининівської сільської ради від 20 жовтня 2017 року №26/4.14.2 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 » у встановленому порядку не приймалося, у протоколі чергової 26 сесії Княгининівської сільської ради 7-го скликання від 20 жовтня 2017 року № 26 відсутні відомості про прийняття сільської радою вказаного рішення. Вказане рішення не виносилося на обговорення взагалі, а голосування щодо нього не здійснювалося. З огляду на це, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом усунення перешкод у здійсненні Луцькою міською радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 1,1071 га, кадастровий номер :07:001:6297, шляхом її повернення на користь Луцької міської рази з незаконного володіння ОСОБА_2 та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1,1071 га, кадастровий номер :07:001:6297, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 228.

Однак, з такими висновками суду погодитись не можна.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частинами 1, 2 ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Так з матеріалів справи слідує, що 12 липня 2017 року ОСОБА_2 до Княгининівської сільської ради подана заява про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,1071 га, кадастровий номер :07:001:6297, для ведення особистого селянського господарства в с. Сирники Луцького району Волинської області, що підтверджується відміткою про її реєстрацію Княгининівською сільською радою.

14 липня 2017 року рішенням Княгининівської сільської ради № 21/4.2.2 ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,1071 га, кадастровий номер :07:001:6297, для ведення особистого селянського господарства в с.Сирники Луцького району Волинської області.

На підставі вказаного рішення ПрАТ «Інститут «Волиньводпроект» розробило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,1071 га, для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту в с. Сирники Луцького району Волинської області, який був поданий для затвердження до Княгининівської сільської ради.

Вищенаведені обставини позивачем не спростовані та свідчать, що відповідачем дотримана процедура та виготовлені документи (проект землеустрою), які передують та є підставою для подання їх до органу місцевого самоврядування, в даному випадку Княгининівської сільської ради, для прийняття відповідного рішення. 20 жовтня 2017 року рішенням Княгининівської сільської ради № 26/4.14.2 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,1071 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :07:001:6297, в с.Сирники Луцького району Волинської області та передано ОСОБА_2 безоплатно у власність вказану земельну ділянку.

Отже, відповідач дотримався передбаченого законодавством порядку отримання у власність спірної земельної ділянки.

З доданих прокурором до матеріалів справи копії рішення Княгининівської сільської ради № 21/4.2.2 від 14 липня 2017 року та рішення Княгининівської сільської ради № 26/4.14.2 від 20 жовтня 2017 року вбачається, що у них наявні всі необхідні реквізити: номер сесії (двадцять шоста сесія) дата, номер, зміст, відтиск печатки та підпис сільського голови, що підтверджує чинність таких рішень, а також вказані рішення наявні в оригіналі, а тому у ОСОБА_2 були справедливі очікування щодо законності передачі органом місцевого самоврядування у власність йому спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Крім того, наданий прокурором витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, щодо підробки офіційних документів: рішення Княгининівської сільської ради № 21/4.2.2 від 14 липня 2017 року та рішення Княгининівської сільської ради № 26/4.14.2 від 20 жовтня 2017 року, не свідчить про встановлення факту підроблення вказаних рішень в межах вказаного кримінального провадження.

При цьому сам факт відсутності у протоколі чергової 26 сесії Княгининівської сільської ради 7-го скликання від 20 жовтня 2017 року № 26 вказівки про розгляд питання щодо передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , не свідчить про відсутність волевиявлення органу місцевого самоврядування на передачу у власність земельної ділянки відповідачу та не дає підстав для висновку про передачу земельної ділянки у власність із порушенням установленого земельним законодавством порядку за наявності оригіналу рішення Княгининівської сільської ради № 26/4.14.2 від 20 жовтня 2017 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 ». Докази надані на обґрунтування позовних вимог не є достатніми, щоб вважати доведеним факт неприйняття Княгининівською сільською радою вказаного рішення.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 359/6663/15-ц.

Отже, всупереч ст. 81 ЦПК України прокурором не доведений заявлений ним позов з огляду на відсутність належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_2 неправомірно, всупереч вимог земельного законодавства набув право власності на спірну земельну ділянку, а тому за вище встановлених обставин не підлягає задоволенню.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу та в своїх поясненнях прокурор зазначає, що спірна земельна ділянка, яка передана у власність відповідачу, належить до земель водного фонду, а тому не може бути у власності ОСОБА_2 , оскільки відповідно до вимог ЗК України не можуть належати громадянам на праві приватної власності землі водного фонду. Проте, такі доводи прокурора колегія суддів до уваги не приймає, оскільки судовим рішенням, яке оскаржується відповідачем, встановлено, що спірна земельна ділянка площею 1,1071 га відноситься до земель сільськогосподарського призначення і доводи прокурора, що ця земельна ділянка відноситься до земель водного фонду визнані безпідставними та відхилені судом. Рішення суду в цій частині прокурором не оскаржено, а навпаки у відзиві на апеляційну скаргу прокурор просив залишити оскаржуване рішення без змін.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, тому з підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України, його необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради відмовити.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним судом у цій справі ухвалюється нове судове рішення про відмову у задоволенні позову заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради, тому з Волинської обласної прокуратури на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені відповідачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 8 052 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2024 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою відмовити.

Стягнути з Волинської обласної прокуратури на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 8 052 (вісім тисяч п`ятдесят дві) гривні.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: