Справа № 346/2806/24
Провадження № 2/346/1362/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю секретаря Тимошишин І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики,-

в с т а н о в и в:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач позичив у нього грошові кошти, у зв`язку з чим власноручно написав дві розписки. Так, відповідно до розписки від 06.05.2021 року він позичив у нього 2 500 євро терміном на 1 місяць, тобто до 06.06.2021 року, а 26.05.2021 року 500 доларів США терміном на 1 місяць, тобто до 26.06.2021 року. Тобто, відповідачу надано коштів в загальному розмірі 127 689 грн. (що відповідно до курсу НБУ станом на 23.05.2024 року еквівалентно: 2 500 євро х 43,1106 = 107 776,50 грн.; 500 доларів США х 39,8250 = 19 912,50 грн.). Проте, позичених грошових коштів відповідач так і не повернув, незважаючи на звернення позивача, ухиляючись від виконання взятих на себе зобов`язань. Загальна сума неповернутих коштів за двома розписками станом на 23.05.2024 року складає 127 689 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму боргу та понесені судові витрати, які складаються із 1 276,89 грн. сплаченого судового збору.

Позивач в судове засідання не з`явився, 11.07.2024 року подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити без його участі та долучити до матеріалів справи оригінали розписок ( а.с. 22 ).

Відповідач в судове засідання не з`явився, 11.07.2024 року подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить розгляд справи проводити у його відсутності ( а.с. 25 ).

В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до правил ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що 06.05.2021 року відповідач оформив власноручно письмову розписку, за умовами якої він отримав від позивача (позичив) 2 500 євро, на строк 1 місяць, які зобов`язувався повернути до 06.06.2021 року (а.с.24).

Стороною позивача також долучено до матеріалів справи оригінал письмової розписки від 26.05.2021 року, в якій вказано, що відповідач вказаного дня позичив у позивача 500 доларів США, на термін 1 місяць, які зобов`язався повернути до 26.06.2021 року ( а.с. 23 ).

Верховний Суд України у постанові від 18 січня 2017 року по цивільній справі №6-2789цс16 та у постанові від 18 вересня 2013 року по цивільній справі №6-63цс13 висловив правову позицію, у якій зазначив, що, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. В контексті даної правової норми обов`язковими реквізитами боргового документу є власноручний підпис позичальника, його уповноваженого представника, а факультативними - дата, місце видачі, вказівка про свідків тощо.

З цих підстав суд дійшов висновку те, що надані позивачем на підтвердження укладання договорів позики між ним та відповідачем розписки позичальника, свідчить про виникнення між сторонами правовідносин, які регулюються положеннями цивільного законодавства щодо договорів позики. Таким чином між сторонами були укладені договори позики грошей на визначений термін. За умовами даних договорів позивач передав відповідачу зазначені грошові кошти у позику, а відповідач зобов`язався, відповідно, повернути отримані кошти готівкою.

Верховний Суд України у постанові від 11.06.2021 року в цивільній справі № 753/11670/17 вказав, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.

Позивачем вказано, що з метою досудового врегулювання спору він неодноразово висловлював усні прохання до відповідача щодо повернення суми позики. Однак, взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав.

У відповідності до вимог ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Як вбачається із відповідної інформації станом на 23.05.2024 року (день подачі позову) офіційний курс гривні до долара США становив: 1 долар = 39,8250 грн., а гривні до євро - 1 євро = 43,1106 грн. (а.с.6).

Таким чином, на підставі наведеного, враховуючи також визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку, що розмір неповернутого відповідачем боргу становить в загальному розмірі 127 689 грн. (2 500 євро х 43,1106 = 107 776,50 грн. + 500 доларів США х 39,8250 = 19 912,50 грн.), які слід стягнути з нього на користь позивача, оскільки відповідач добровільно не виконує своїх зобов`язань.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 1 276,89 грн., що стверджується відповідною квитанцією (а.с.3).

Відповідно до правил ч.2 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача слід присудити на користь позивача вказані судові витрати.

На підставі ст.ст. 525, 526, 533, 610, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України та, керуючись ст. 141, ч. 2 ст.247, ст. ст. 263 - 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_3 , заборгованість за договорами позики від 06.05.2021 року та 26.05.2021 року в загальному розмірі 127 689 (сто двадцять сім тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_4 (одна тисяча двісті сімдесят шість) гривень 89 копійок сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , житель АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_1 місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 15 липня 2024 року.

Суддя: Яремин М. П.