Номер провадження: 22-ц/813/5993/24
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Сєвєрової Є.С.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

апелянта ОСОБА_1 ,

боржника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15.05.2024 року, постановленої під головуванням судді Петренка В.С., у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача у цивільній справі № 520/10934/13-ц за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, стягувач Акціонерне товариство «УкрСиббанк», боржники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

встановив:

15.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, стягувач АТ «УкрСиббанк», боржники: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про заміну сторони стягувача на його правонаступника у цивільній справі № 520/10934/13-ц.

Заява була обгрунтована тим, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2013 року у цивільній справі №520/10934/13-ц з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства (далі АТ) «УкрСиббанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №0 від 26.10.2006 року у загальному розмірі 229547,94 грн. Заочне рішення суду від 05.12.2023 року набрало чинності.

15.12.2023 року між АТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмежено відповідальністю (далі ТОВ) «Інком Фінанс» був укладений Договір факторингу № 15/12/2023, відповідно до якого кредитор передав (відступив), а ТОВ «Інком Фінанс» прийняло всі права грошової вимоги до боржників за споживчими договорами №0 від 26.10.2006 року та №0 від 23.11.2007 року.

Крім того, 15.12.2023 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Інком Фінанс» був укладений договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідчений 26.10.2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., за реєстровим номером 4163 та за договором іпотеки, посвідченим 23.11.2007 року Харитоновою Т.Є. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 4629.

В той же день, 15.12.2023 року між ТОВ «Інком Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення прав вимоги за споживчими договорами №0 від 26.10.2006 року та №0 від 23.11.2007 року.

Крім того, 15.12.2023 року між ТОВ «Інком Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченим 26.10.2006 року Савченко С.В. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером 4163 та за договором іпотеки, посвідченим 23.11.2007 року ОСОБА_4 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером 4629.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є новим кредитором за кредитним договором №0 від 26.10.2006 року та новим іпотекодержателем за договором іпотеки від 26.10.2006 року, заявник просив задовольнити його вимоги.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15.05.2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено (а.с.70-74).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 15.05.2024 року та ухвалення нового судового рішення, яким заяву про заміну сторони задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.78-80).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони стягувача на його правонаступника у цивільній справі № 520/10934/13-ц, суж першої інстанції виходив із того, що в порушення ст.ст. 79-81 ЦПК України заявником не долучено до матеріалів справи доказів на підтвердження передання права вимоги за споживчими договорами №0 від 26.10.2006 року та №0 від 23.11.2007 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Інком Фінанс», а саме Акту приймання-передачі прав вимоги, передбаченим п.3.3 договору факторингу від 15.12.2023 року, який підтверджує факт переходу права вимоги.

Також суд виходив із того, що заявником до суду не було надано доказів на підтвердження відступлення прав вимоги за споживчими договорами №0 від 26.10.2006 року та №0 від 23.11.2007 року між ТОВ «Інком Фінанс» та ОСОБА_1 , доказів перерахування платежів, визначених п. 2.1 договору відступлення прав вимоги, зокрема, платіжних доручень, квитанцій, тощо.

Тобто, суд виходив із того, що заявником не доведено належними доказами факту передання права вимоги за споживчими договорами №0 від 26.10.2006 року та №0 від 23.11.2007 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Інком Фінанс», а також факту відступлення прав вимоги за споживчими договорами №0 від 26.10.2006 року та №0 від 23.11.2007 року між ТОВ «Інком Фінанс» та ОСОБА_1 .

Однак, дані твердження суду є безпідставними, оскільки спростовуються наданими суду апелянтом ОСОБА_1 . Актом приймання-передачі прав вимоги, складеному 15 грудня 2023 року, згідно якого АТ «УкрСиббанк» передало ТОВ «Інком Фінанс» права вимоги на підставі договору факторингу від 15 грудня 2023 року, а також Актом приймання-передачі прав вимоги від 15 грудня 2023 року, згідно якого ТОВ «Інком Фінанс» передало ОСОБА_1 права вимоги за Договорами про надання споживчого кредиту №0 від 26.10.2006 року та №0 від 23.11.2007 року (а.с.82, 83).

Оскільки зазначені доводи суду є необгрунтованими і безпідставними, то вони підлягають виключенню із мотивувальної частини оскаржуваної ухвали суду.

Що ж стосується інших доводів суду про безпідставність заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, то колегія суддів їх вважає законними і обґрунтованими, з огляду на наступні обставини.

Так, із інформації про виконавче провадження, вбачається, що відносно ОСОБА_2 виконавче провадження № 49551586, яке було відкрите на підставі виконавчого листа від 10.02.2014 р. №-ц, перебуває в статусі «Завершено» (а.с.22).

З цих підстав, суд першої інстанції правильно вказав, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 лютого 2022 року у справі №2-7763/10 дійшла висновку, що заміна сторони виконавчого провадження як процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва повинна здійснюватися з метою виконання завдання цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення. Відтак Велика Палата ВС вирішила, що у випадку закінчення виконавчого провадження заявник, що звертається із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, повинен поставити перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження). За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження немає й підстав для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання немає і підстав для процесуального правонаступництва.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про необхідність відступити від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10, від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц, від 5 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц, від 19 лютого 2020 року у справі № 2-3897/10, у тій частині, яка не відповідає висновкам цієї постанови Великої Палати Верховного Суду.

Зазначені обставини свідчать про те, що строк для виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2013 року був пропущений боржником АТ «УкрСиббанк», а тому його правонаступники разом з питанням процесуального правонаступництва повинні звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки за відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання немає і підстав для процесуального правонаступництва.

Крім викладеного, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що з матеріалів справи вбачається, що АТ «УкрСиббанк» передало ТОВ «Інком Фінанс» права вимоги як фінансовій установі на підставі договору факторингу від 15 грудня 2023 року (а.с.15).

Разом з тим, фізична особа ОСОБА_1 не є фінансовою установою, а тому ТОВ «Інком Фінанс» на законодавчому рівні не було наділено правом передавати йому свої права вимоги за споживчими договорами та іпотечним договором.

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд в своїй постанові від 08 листопада 2023 року, у справі № 206/4841/20, провадження № 14-55цс22.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів своєї апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а ухвала Київського районного суду м. Одеси від 15.05.2024 року зміні, з викладенням її мотивувальної частини в іншій редакції в редакції цієї постанови.

Часткове задоволенні апеляційної скарги, полягає у тому, що суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити мотивувальну частини ухвали суду, виключивши з неї посилання суду на відсутність доказів переходу прав вимоги від АТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Інком Фінанс», а потім - до ОСОБА_1 .

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне в іншій частині залишити ухвалу суду про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15.05.2024 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в іншій редакції.

В іншій частині ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15.05.2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Через перебування судді Комлевої О.С. на лікарняному, повне судове рішення складено 25.11.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова