Справа № 594/137/24
Провадження №2/594/149/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Чир П.В.

з участю секретаря Козій Я.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Крайнього О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом до ОСОБА_3 в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, у розмірі 15000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Посилається на те, що відповідач не надає коштів на утримання дитини, перебуває на роботі за кордоном у Республіці Польща, має щомісячну винагороду 4500-6000 злотих, що еквівалентно 42075 - 56100 грн., стан його здоров`я задовільний, інших утриманців не має, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини.

Ухвалою Борщівського районного суду від 02 лютого 2024 року відкрито провадження в даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, викликом сторін.

18.03.2024 відповідач подав до суду відповідь на позовну заяву, в якому вказав, що посилання позивача на те, що він не надає матеріальну допомогу на утримання дитини не відповідає дійсності, так як він допомогу надає, відносини з донькою підтримує і нею опікується. У шлюбі з позивачкою не проживають близько трьох місяців, за цей час він надавав матеріальну допомогу. Він був змушений звільнитись з попереднього місця роботи через погіршення стану здоров`я, несе витрати на оренду житла, придбання продуктів харчування та лікарські препарати. Крім того він систематично матеріально допомагає своїм батькам. Він має намір завжди виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до доньки. Погоджується сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1300 грн. щомісячно, що складає 50% від прожиткового мінімуму встановленого державою для дитини відповідного віку. Справу просить слухати у його відсутності, оскільки перебуває за кордоном.

Позивач ОСОБА_1 в залі судового засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Пояснила що з часу припинення між нею та відповідачем шлюбних стосунків, він надав матеріальну допомогу на утримання дочки тільки один раз в сумі 500 злотих, проте цього не достатньо для належного забезпечення та утримання дочки, всі втрати на дитину вона несе самостійно. На даний час вона з дочкою проживають у Республіці Польща, де для повноцінного розвитку дочки, вона несе значні витрати. Коли вони проживали разом то спільного сімейного бюджету в них не було, так як ОСОБА_3 зароблені ним гроші тримав окремо, однак з його слів, він отримував заробітну плату в сумі 4000 - 6000 злотих, а тому вона вважає що він має можливість надавати кошти на утримання дитини в межах заявлених позовних вимог.

Представник позивача адвокат Крайній О.В. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в зал судового засідання не прибув,у поданому відзиві просить справу слухати у його відсутності.

Заслухавши позивача, її представника, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 і ОСОБА_1 є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , видане Іване-Пустенською сільською радою Борщівського району Тернопільської області 27 квітня 2020 року.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 14.12.2023 розірвано.

Згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 13.11.2023, дохід ОСОБА_1 за звітний 2020 рік складає 38892 грн, за звітний 2021 рік складає 72500 грн, за звітний 2022 рік складає 78600 грн., за звітний 2023 рік складає 24790 грн.

Дитина ОСОБА_4 , проживає з матір`ю, що стверджується позивачем і не заперечує відповідач.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Судом встановлено, що домовленості щодо участі у витратах на утримання дитини між сторонами не досягнуто.

За відсутністю домовленості між батьками щодо участі в утриманні дитини той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів (ст. 181 СК України).

Відповідно до положень ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України "Пpo Державний бюджет на 2024 рік", встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2024 року - 2563 гривень.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини ОСОБА_4 , яка проживає з позивачкою.

Суд також враховує матеріальне становище відповідача ОСОБА_3 , який будь-яких даних про свої доходи не надав, в матеріалах справи такі відсутні, однак суд враховує, що відповідач перебуває за кордоном, а відповідно несе витрати на проживання, є фізично здоровим, та має можливість працювати та отримувати стабільний дохід, а тому має об`єктивну можливість утримувати на належному рівні спільну дитину.

Наявність інших обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (наявність у нього інших, крім дочки, утриманців, тощо), судом не встановлена, так як ОСОБА_3 жодних відомостей про своє матеріальне становище, стан здоров`я, наявність у нього інших утриманців, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, не надав.

Суд враховує, що ОСОБА_3 надав у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дочки в розміні 500 злотих, що визнано позивачкою та підтверджено квитанцією Bank Pekao від 05.03.2024, а отже частково приймає участь у матеріальному утриманні дитини.

Відтак, суд вважає за можливе стягувати з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 29 січня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, що з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини буде відповідати вимогам закону та буде достатнім в деякій мірі для гармонійного розвитку дитини.

З огляду на те, що згідно ЗУ "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 908 грн.

На підставі ст.ст. 180, 182, 183,184 СК України та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263, 65 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_2 в користь ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 січня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_2 в користь держави судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 13 травня 2024 року.

Головуючий Чир П.В.