печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2024 р.

Печерський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Головко Ю. Г.,

за участі секретаря судових засідань Мхітарян М. М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову,

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову, в якій заявниця просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ТОВ «Вуд Сервіс Енерго» () та знаходяться на рахунку IBAN НОМЕР_1 в АТ «УКРСИББАНК» та на будь-яких інших виявлених банківських рахунках ТОВ «Вуд Сервіс Енерго» (, АДРЕСА: ВУЛ. Княжий Затон, 9, прим. № 400, оф. 1, м. Київ, 02095) у банківських установах або банківських рахунках, які будуть відкриті в майбутньому; зупинити виконання у рамках виконавчого провадження 74528667, відкритого приватним 21.03.2024 виконавцем Мойсей І. М. за заявою ТОВ «Вуд Сервіс Енерго».

Заява обґрунтована тим, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.05.2023 у справі № 369/2961/23 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення грошових коштів, задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 488322,72 грн, та судовий збір в розмірі 2975,70 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Судове рішення набрало законної сили 23.06.2023. ОСОБА_1 отримано виконавчий лист та пред`явлено його до виконання.

13.11.2023 між ОСОБА_1 , як Цедентом, та керівником ТОВ «Вуд Сервіс енерго» в особі Мулєнкова О. В. , як Цесіонарієм, було укладено договір про відступлення права вимоги № 1-13/11/23, відповідно до пункту 1 якого, ОСОБА_1 передала ТОВ «Вуд сервіс енерго», а ТОВ «Вуд Сервіс Енерго» прийняло від ОСОБА_1 права та обов`язки Цедента за попереднім договором про укладання договору купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М. М. 06.10.2018 за реєстраційним № 3254 та заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.05.2023 у справі № 369/2961/23.

Згідно з п. 1.2 Договору, до Цесіонарія переходить право вимоги грошових коштів боржника - ОСОБА_2 у розмірі 501298, 42 грн. На виконання п. 2.1 Договору, сума 20000, 00 грн була перерахована ОСОБА_1 протягом двох банківських днів, у січні 2024 року Цесіонарій перерахував Цеденту 30000, 00 грн. До моменту звернення із заявою до суду спірною сумою є 271298, 42 грн.

ТОВ «Вуд Сервіс Енерго», не виконує умови Договору про відступлення права вимоги № 1-13/11/23 та не перераховує ОСОБА_1 залишок домовленої суми у розмірі 271298, 42 протягом двох банківських днів після заміни стягувача у виконавчому провадженні № НОМЕР_2. Тому заявниця просить суд, заяву задовольнити та вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача.

В судове засідання сторони відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України не викликались.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у визначений позивачем спосіб, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Суд повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом позову, який має намір подати ОСОБА_1 , буде стягнення залишку коштів у розмірі 271298, 42 грн.

Так як, ТОВ «Вуд Сервіс Енерго» фактично не виконало умов договору про відступлення права вимоги № 1-13/11/23, заявниця вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Вивчивши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви та додані документи, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки заява позивача не містить належного обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі яку позивачка має намір ініціювати.

Заявником не надано належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, що унеможливить чи утруднить виконання судового рішення.

Отже, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування свідчить про невідповідність заяви про забезпечення позову вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

Така заява ґрунтується тільки на припущеннях, а ініційований позивачем вид забезпечення позову суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, що полягає у захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Відтак, суду не надано доказів, які б давали підстави стверджувати, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову, залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю. Г. Головко