Справа №705/3587/21
2-др/705/11/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2024 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Гудзенко В.Л.

за участю секретаря судового засідання Юрченко А.І.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Умань матеріали заяви ОСОБА_1 про розподіл судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебували матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний виконавець виконавчого округу міста Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович, про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.04.2024 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний виконавець виконавчого округу міста Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович, про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту залишено без розгляду на підставі заяви позивача.

01.05.2024 електронними засобами зв`язку від заявника ОСОБА_1 , який був відповідачем у справі, надійшла заява про розподіл судових витрат, а саме про стягнення витрат на правничу допомогу з позивача ОСОБА_2 на його користь у розмірі 10000 грн. У заяві вказано, що 20.10.2020 між ним та адвокатським бюро «Шульги Павла Миколайовича» укладено договір про надання правничої допомоги. 13.09.2021 укладено додаткову угоду до основного договору, в якій сторони визначили порядок надання правничої допомоги та розмір гонорару адвоката. Відповідно до вказаної угоди, розмір гонорару адвоката становить 10000грн. З посиланням на ухвалу ВС від 28.02.2023 винесену у даній справі, просить його заяву задовольнити та вирішити питання про розподіл судових витрат.

08.05.2024 на адресу суду від ОСОБА_2 надійшли заперечення на заяву про розподіл судових витрат, в якій він вказує, що вказана заява не відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому не може бути задоволена. Посилаючись на ч.5 ст. 142 ЦПК України та ст.. 44 ЦПК України, вказує, що відповідач у справі має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. ОСОБА_1 не довів обставин зловживання позивачем своїми правами. Також вказує, що вимоги ОСОБА_1 не відповідають положенням ст.. 141 ЦПК України, оскільки останнім не надано належних доказів фактичного понесення витрат на правову допомогу. Крім того вказує, що витрати на оплату послуг адвоката, які не віднесені до адвокатської діяльності, не можуть бути відшкодовані, як витрати на професійну правничу допомогу. Доказів фактичного надання правової допомоги та її перелік у матеріалах справи відсутні. Відповідач разом з першою заявою по суті спору не подав до суду попередній розрахунок суми судових витрат, тому його дії не відповідають положенням ст..134,174 ЦПК України. Він вважає, що вказана сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною та завищеною. На підставі вищевикладеного просив відмовити у задоволенні заяви.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив заяву задовольнити.

ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, у запереченні просив розглянути справу без його участі та відмовити в задоволенні заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний виконавець виконавчого округу міста Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович, про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту.

03.09.2021 ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено та зупинено продаж (реалізацію) майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу та вказав, що орієнтовно судові витрати, які він поніс і які очікує понести складають: судовий збір у сумі 454 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн.

В послідуючому ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції заяву в порядку ст.. 141 ЦПК України, в якій повідомив про намір протягом п`яти днів після ухвалення рішення подати докази щодо розміру витрат на правничу допомогу та долучив ордер на надання правничої (правової) допомоги.

16.12.2021 постановою Черкаського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 вересня 2021 року залишено без змін.

05.10.2022 постановою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 вересня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна квартири АДРЕСА_2 відмовлено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 914,08 грн.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 26 січня 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту залишено без задоволення.

ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою про скасування ухвали Черкаського апеляційного суду від 26 січня 2023 року. 28.02.2023 Верховний Суд виніс ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження та вказав, що розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. Додаткове рішення, яке просив ухвалити відповідач, стосувалося стягнення судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу при розгляді клопотання про забезпечення позову. При цьому спір по суті ще не вирішено. Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що у задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу необхідно відмовити, оскільки справа розглядається судами по суті і остаточне рішення ще не ухвалено.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.04.2024 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний виконавець виконавчого округу міста Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович, про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту залишено без розгляду та не вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд зазначає, що залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Згідно ч.9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 подавав до суду апеляційної інстанції докази витрат на правничу допомогу, а саме: квитанцію № 0.0..1 від 03.11.2022 та меморіальний ордер від 03.11.2022 про оплату ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошових коштів згідно договору про надання правничої допомоги від 29.10.2020 та додаткової угоди до договору від 13.09.2021 в сумі 10000 грн. ( а.с. 151-153 т.1). В заяві про доручення доказів вказано, що сторони домовилися, що ОСОБА_1 не сплачує адвокатові кошти за касаційний розгляд справи, а тільки за апеляційний розгляд справи.

Крім того, ОСОБА_1 було долучено Договір б/н про надання правничої (правової) допомоги від 29.10.2020; додаткову угоду до договору від 13.09.2021, в якій вказано, що гонорар адвоката за супроводження справи № 705/3587/21 щодо скасування заходів забезпечення позову на підставі ухвали від 03.09.2021 про забезпечення позову складає 10000 грн.; акт приймання-передачі послуг від 16.12.2021; детальний опис робіт адвоката від 16.12.2021 (а.с.165-170 т.1).

Тобто, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 просить стягнути судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн., що пов`язані із розглядом заяви щодо забезпечення позову у даній справі, а не за витрати, які пов`язані з розглядом даної цивільної справи.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження№ 12-171гс19)).

Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання.

У питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у справі № 922/445/19, де серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19 та № 910/16803/19.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так як, ОСОБА_2 у запереченні на заяву також було заявлено вимогу про зменшення витрат на правничу допомогу до розміру 500 грн. у разі визнання їх обґрунтованості, тому суд перевіряє реальність адвокатських послуг та розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Велика Палата ВС зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати ВС від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Заявником надано детальний опис робіт адвоката від 16.12.2021, в якому вказано розмір витрат понесених адвокатом у фіксованому вигляді та погодинну роботу, а всього на суму 10000 грн.

Виходячи з аналізу наведених норм закону, дослідивши детальний опис робіт адвоката, суд не може визнати співмірним зі складністю наданих послуг та з витраченим адвокатом часом заявлений позивачем розмір його витрат на правничу допомогу, зокрема, щодо підготовки та подачі апеляційної скарги на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03.09.2021 та участі адвоката в судовому засіданні, та не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру та такі витрати є неспівмірні з виконаною роботою.

Отже, дослідивши перелік і вартість послуг, наданих адвокатом за договором про надання правової допомоги, оцінивши подані заявником докази на підтвердження понесених ним витрат, фінансовий стан обох сторін, врахувавши позицію ВС, викладену в ухвалі від 28.02.2023 у даній справі та те, що при винесенні ухвали суду від 19.04.2024 про залишення позову без розгляду не було вирішено клопотання ОСОБА_1 про стягнення втрат на правничу допомогу, що стосувалося надання адвокатом юридичних послуг щодо скасування заходів забезпечення позову, зважаючи на те, що ОСОБА_1 надавалася правова допомога адвокатом, кваліфікація якого судом встановлена, відповідач зазначив про понесення судових витрат у виді гонорару адвоката, згідно з договором про надання правничої допомоги від 29.10.2020 та додаткової угоди до нього від 13.09.2021, адвокат Шульга П.М. надавав правничу допомогу відповідачу ОСОБА_1 в частині скасування забезпечення позову, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про розподіл судових витрат.

Суд зазначає, що заявник має гарантоване законом право на компенсацію витрат, які були фактичними і неминучими, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 про компенсацію витрат на професійну правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи підлягає до задоволення у розмірі 5000 грн.

Керуючись ст.ст 2, 12,13, 15, 81, 133, 137, 142, 258-261,352-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат- задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді апеляційної інстанції щодо скасування заходів забезпечення позову, у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн..

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання через Уманський міськрайонний суд Черкаської області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення повного тексту ухвали.

Суддя В.Л. Гудзенко