Справа №613/374/24 Провадження № 2/613/325/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Сеник О.С.,

за участі секретаря Нагорної С.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові заяву відповідача про закриття провадження у цивільній справі № 613/374/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3 , після уточнення якого просить:

1) стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання у навчально-науковому інституті будівельної та цивільної інженерії Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова, на період навчання в твердій грошовій формі у розмірі 2500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_4 23-річного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою;

2) допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

30.04.2024 від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі, в обґрунтування якої зазначено, що Богодухівським районним судом Харківської області раніше вже було розглянуто справу № 613/1/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, за результатами чого поставлено судове рішення від 19.02.2024 про відмову в повному обсязі в задоволенні позовних вимог. У даній справі ті самі сторони позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_3 , той же предмет спору та аналогічні позовні вимоги стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися. Враховуючи викладене, з посиланням на постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.02.2018 у справі № 338/180/17, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 19.02.2020 у справі № 210/4458/15-ц, від 04042020 у справі № 610/1030/18, від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17, вказує на наявність підстав для закриття провадження у справі № 613/374/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з наявністю рішення суду (справа № 613/1/24), яке набрало законної сили та ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідач у судовому засіданні підтримав заяву про закриття провадження у справі з підстав, викладених у заяві.

Позивачка у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про закриття провадження у справі.

Вислухавши думку сторін, розглянувши клопотання відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Як роз`яснив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.09.2021 по справі № 638/3792/20, предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з наданої відповідачем копії рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 19.02.2024 по справі № 613/1/24, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання у навчально-науковому інституті будівельної та цивільної інженерії Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова на період навчання в твердій грошовій формі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_4 двадцятитрьохрічного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Таким чином, зміст позовних вимог (предмет позову) у справах № 613/1/24 та № 613/374/24 є різним у справі № 613/1/24 позивачка просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти в сумі 2000 грн. щомісячно, у даній справі № 613/374/24 ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 аліменти в сумі 2500 грн. щомісячно.

Крім того, слід відмітити, що у справі № 613/1/24 позовна вимога була звернута до самої ОСОБА_1 , тобто, фактично відповідачем була сама ОСОБА_1 .. У справі № 613/374/24 відповідачем є ОСОБА_3 , до якого звернуті позовні вимоги про стягнення аліментів. Отже, справи № 613/1/24 та № 613/374/24 не можуть вважатися справами з приводу спору між тими самими сторонами.

Також, виходячи зі змісту мотивувальної частини рішення у справі № 613/1/24, ОСОБА_1 просила стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина на свою користь сама з себе, вимог про їх стягнення саме з ОСОБА_3 не заявляла, і саме у зв`язку з цим, з урахуванням положень ч.1 ст.13, ч.2 ст.264 ЦПК України, ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову.

Як пояснила позивачка у судовому засіданні, підставою для відмови у задоволенні позову у справі № 613/1/24 було допущення технічної помилки у прохальній частині позовної заяви (помилково було зазначено, що аліменти слід стягнути з ОСОБА_1 замість ОСОБА_3 ), внаслідок якої позовні вимоги по суті не розглядалися.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Як зазначив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.09.2021 по справі № 638/3792/20, поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, в рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що статтею 6 Конвенції встановлені гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Враховуючи, що у рішенні Богодухівського районного суду Харківської області від 19.02.2024 по справі № 613/1/24 не надавалася оцінка обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів (позовні вимоги фактично по суті не розглядалися, оскільки в силу ч. 2 ст. 264 ЦПК України суд не може виходити за межі позовних вимог), суд вважає, що закриття провадження у справі № 613/374/24 є проявом юридичного формалізму, який не відповідає завданням цивільного судочинства.

З огляду на викладене, у задоволенні заяви відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку з наявністю судового рішення з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав,слід відмовити.

Керуючись ст.255, ч.2 ст.258, ст.ст. 260, 261, 353-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відповідача про закриття провадження у справі № 613/374/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів після її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 13.05.2024.

Суддя О.С. Сеник