Провадження № 2-з/359/105/2024
УХВАЛА

08 листопада 2024 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Муранова-Лесів І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

встановив:

06 листопада 2023 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 103375 гривень за борговою розпискою.

Одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить: накласти арешт на грошові кошти в сумі 103375 гривень, які є на банківських рахунках, відкритих на ім`я відповідача ОСОБА_2 в АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Ощадбанк». А також подано клопотання про звільнення її від сплати судового збору, оскільки є внутрішньо переміщеною особою та у зв`язку з фінансовими труднощами не має коштів , щоб оплатити судовий збір.

Подану заяву про забезпечення позову заявником обґрунтовано тим, що нею подано позов про стягнення боргу за борговою розпискою. Спір стосується стягнення грошових коштів в сумі 103375 гривень, а тому існують ризики, що можуть суттєво утруднити виконання судового рішення в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши подану заяву та додані документи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ч. 6 ст. 151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Частиною 2 даної статті визначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Враховуючи викладені в клопотанні про звільнення від сплати судового збору та перевірені судом обставини щодо майнового стану заявника, що підтверджується відповіддю № 899195 від 12.11.2024 з «Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів...», згідно з якими за період з 4 кварталу 2023 по 3 квартал 2024 року доходи ОСОБА_1 становлять 4000 грн., а тому наявні підстави для звільнення заявника від сплати судового збору.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, слід врахувати наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується : 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має також врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Так, згідно із долученою до позовної заяви розпискою боржника ОСОБА_2 , остання передала заявнику ОСОБА_1 в забезпечення виконання грошового зобов`язання: свідоцтво про право власності разом із технічним паспортом та розпорядженням органу приватизації.

Разом із з цим у поданій заяві не наведено жодних обставин, а також доказів, які ці обставини підтверджують, які б свідчили про існування ризиків невиконання судового рішення. Зокрема не зазначено про відсутність у власності відповідача майна, за рахунок якого також можливо виконання судового рішення, а також не зазначено докази відкритих рахунків у АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_2 ..

З урахуванням викладеного подану заяву про забезпечення позову слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 81,43, 44, 149-153, 353 -355 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо ухвала залишена в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І. В. Муранова-Лесів