№ провадження 2/646/4538/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2024 м.Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Шиховцова А.О., розглянувши матеріали позовної заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чумака Романа Васильовича до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чумака Р.В. звернувся через підсистему «Електронний суд» до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 11961030 (одинадцять мільйонів дев`ятсот шістдесят одна тисяча тридцять) гривень 60 (шістдесят) копійок за договором позики від 25 вересня 2020 року, що складається з тіла боргу у розмірі 756070 (сімсот п`ятдесят шість тисяч сімдесят) гривень 20 (двадцять) копійок та пені у розмірі 11204960,4 (одинадцять мільйонів двісті чотири тисячі дев`ятсот шістдесят) гривень 40 (сорок) копійок.

Водночас зі змісту позовної заяви вбачається, що в забезпечення Договору позики між сторонами 25.09.2020 укладено Договір іпотеки, згідно якого передано в заставу предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,9 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звертаючись до суду обрав підсудність на підставі ч.1 ст. 27 ЦПК України, тобто за правилами загальної підсудності.

Відповідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з інформаційної довідки з реєстру територіальної громади м. Харкова відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до території Основ`янського району м. Харкова.

Однак, в якості забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за договором позики від 25.09.2020, сторони уклали договір іпотеки, предметом якого є двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,9 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м., яка знаходиться на території Слобідського району м. Харкова, що не підпадає під юрисдикцію Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно пункту 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18 Велика Палата ВС визначила, що словосполучення" з приводу нерухомого майна" у ч. 3 ст. 30 ЦПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Позиція Великої Палати ВС ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових.

За такого, даний спір повинен розглядатися за місцем нерухомого майна, яке є предметом Договору іпотеки.

У відповідності до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розгляд і вирішення справи неповноважним судом, зокрема внаслідок порушення правил визначення підвідомчості та підсудності, є підставою для скасування навіть правильного за суттю рішення суду.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень», застосування практики Європейського суду з прав людини, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається належний суд, тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.379 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції /підсудності/.

За приписами пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до положень частини першої, другої статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи вище викладене, матеріали позовної заяви слід передати до Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Керуючись ст. 27, п. 1 ч. 1 ст. 31, ч. 9 ст. 187 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали позовної заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чумака Романа Васильовича до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики передати за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова (61068, м. Харків, вул. Холодноярська, буд. 5).

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.О. Шиховцова