КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/6795/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 22 грудня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із заявою про видачу судового наказу, відповідно до якої просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Вказана заява мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали у фактичних шлюбних відносинах з 2012 року, а офіційно шлюб було зареєстровано 14 вересня 2016 року.

Крім того вказано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В заяві також зазначено, що шлюбні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не склались й рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року шлюб між ними було розірвано.

ОСОБА_1 посилається на те, що після розірвання шлюбу їх спільна з ОСОБА_2 дитина проживає разом із нею. ОСОБА_2 грошові кошти на утримання дитини ОСОБА_3 не надає, від виконання батьківських обов`язків ухиляється.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила задовольнити подану заяву про видачу судового наказу.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 22 грудня 2023 року було відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що в свідоцтві про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесено запис, що батьком дитини є саме ОСОБА_2 , що на думку апелянта свідчить про те, що ОСОБА_2 визнав своє батьківство шляхом написання відповідної заяви. Вказано, що батько дитини записаний відповідно до положень статті 125 СК України.

Крім того, апелянт звертає увагу суду, що до заяви про видачу судового наказу було додано копію рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року у справі №759/11569/22, яким було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У вказаному судовому рішення також суд встановив факт, що сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 22 грудня 2023 року та задовольнити подану заяву про видачу судового наказу.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу мотивував своє рішення тим, що жодних відомостей щодо того, на якій підставі ОСОБА_2 був занесений у свідоцтво про народження дитини як батько, матеріали заяви не містять. Крім того, свідоцтво про народження не містить відомостей щодо дати народження, РНОКПП ОСОБА_2 , що позбавляє можливості встановити чи дійсно дана особа є особою, яку ОСОБА_1 вказала боржником у своїй заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. Суд вказав, що дитина була народжена до реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Також районний суд зазначив, що звертаючись з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів в даній ситуації необхідно було долучити Витяг з актового запису про народження дитини, оскільки необхідно надати належні та достатні докази, які б підтвердили факт визнання батьківства батьком дитини.

Апеляційний суд не може повністю погодитись із вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Наказне провадження - це вид провадження у цивільному судочинстві, в якому судом вирішується справа про стягнення з боржника на підставі судового наказу грошових коштів або витребування майна без проведення судового засідання на користь особи, яка має право вимоги.

Відповідно до положень ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно із ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Стаття 161 ЦПК України передбачає перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ. Так, зокрема, п.4 ч.1 вказаної статті передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частиною 2 статті 161 ЦПК України визначено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Статтею 163 ЦПК України визначено форму і зміст заяви про видачу судового наказу. Відповідно до положень вказаної статті заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до положень статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

З матеріалів справи вбачається, що в грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із заявою про видачу судового наказу, відповідно до якої просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку (а.с.1-11).

На підтвердження заявлених вимог ОСОБА_1 надала свідоцтво про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 20 березня 2014 року, відповідно до якого батьком дитини вказано - ОСОБА_2 (а.с.3).

Також в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 14 вересня 2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 14 вересня 2016 року (а.с.4).

Відповідно до рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року у справі №759/11569/22, шлюб, зареєстрований Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у місті Києві (актовий запис №1110 від 14 вересня 2016 року) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.5).

Апеляційний суд враховує, що відповідно до змісту рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року у справі №759/11569/22 судом під час розгляду вказаної справи було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дане рішення сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили.

Відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, судовим рішенням було встановлено факт того, що ОСОБА_2 є батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказані обставини судом першої інстанції враховані не були, що стало підставою для ухвалення незаконного судового рішення про відмову у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на відсутність у апеляційного суду повноважень щодо ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви про видачу судового наказу, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала про відмову у видачі судового наказу, як така, що постановлена суддею з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 22 грудня 2023 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 22 грудня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв