Справа № 727/3924/24
Провадження № 2-о/727/168/24
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі: Головуючого судді Слободян Г.М., за участю секретаря судового засідання Гелич К.., розглянувши у відкритому судовому засіданні, порядку окремого провадження, в залі суду м. Чернівці, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина. Короткий зміст заявлених вимог.

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт, що громадянин України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_1 , здійснює щоденний, постійний сторонній догляд на безоплатній основі за батьком, громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який відповідно до висновку ЛКК серії 12ААГ № 068016 від 11.10.2022 року являється інвалідом першої групи, підгрупа А, безтерміново, за станом здоров`я потребує постійного стороннього нагляду і догляду.

Заявник ОСОБА_1 заяву мотивує тим, що відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 він є пенсіонером довічно та зі своєю дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає в АДРЕСА_1 Вказує, що згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (серія 12 ААВ № 577231) йому, громадянину України було встановлено І (перша) група підгрупа А інвалідності, загального захворювання, безтерміново, із відміткою про умови і характер праці, що він потребує постійного стороннього догляду і нагляду, а також зазначає, що йому11.10.2022 року було визначено індивідуальну програму реабілітації інваліда, у якій вказувалося, що він потребує постійного стороннього догляду і нагляду, тобто вважає себе непрацездатною особою. Зазначає, що його дружина ОСОБА_3 , відповідно до пенсійного посвідчення (серія НОМЕР_4 від 10.06.2000 року) являється пенсіонеркою та в силу ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», будучи непрацездатною не має можливості утримувати його, свого чоловіка,оскільки має ряд хронічних захворювань, які не дозволяють їй здійснювати нагляд і догляд за ним, а саме, такі захворювання, як гіпертонічна хвороба ІІІ ст. із транзиторними ішемічними атаками в басейні правої СМА, дифузійний атеросклероз СНІІА, порушення сітківки ока, катаракта ока. Стверджує, що тривалий період часу син, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 фактично здійснює догляд за ним, непрацездатним батьком, інвалідом 1 групи і матір`ю; син працездатний, проживає разом з ним в АДРЕСА_1 . Дружина сина зареєстрована і проживає в АДРЕСА_2 , а донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 померла.

Окрім наведеного, посилається на те, що через ускладнення стану його здоров`я, в результаті перенесених захворювань, як за основним діагнозом так і супутніми, за висновком МСЕК було встановлено втрату його працездатності і визначено йому першу групу інвалідності, призначену безтерміново та пожиттєво лікування медикаментами для підтримки стану здоров`я та чужорідних тіл в його організмі, які забезпечують нормальне функціонування його організму, що потребує постійне придбання ліків та регулярного рекреаційного лікування і на даний час, єдиним його джерелом доходу є пенсія, інших джерел доходів не має; інших працездатних осіб на території України, зобов`язаних відповідно до закону його утримувати окрім сина ОСОБА_2 в нього немає і в реєстрі актів цивільного стану відсутні.

Заявник ОСОБА_1 вважає, що його син - ОСОБА_2 є єдиною особою, яка відповідно до закону зобов`язаний утримувати та утримує його свого батька, який є інвалідом І групи підгрупа А і потребує такого утримання, у зв`язку тяжкою його хворобою.

Просить, заявлені ним, вищенаведені вимоги, задовольнити в повному обсязі.

Рух справи та позиція сторін.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в силу стану здоров`я, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримав в повному обсязі.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 також в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечував.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків. Положеннями ст.4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 3, 11, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З`ясовані обставини справи і досліджені докази

Судом належними доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7-9) зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , є пенсіонером, відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 (а.с. 10)

Згідно Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 577231, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, встановлена І (перша) група підгрупа А інвалідності, загального захворювання, безтерміново, із відміткою про умови і характер праці - потребує постійного стороннього догляду і нагляду (копія довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії (а..с. 11-13).

Дружина заявника ОСОБА_3 , відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 від 10.06.2000 року являється пенсіонеркою, та в силу ст.1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», будучи непрацездатною не має можливості утримувати чоловіка ОСОБА_1 , 1942 року народження, так як в силу незадовільного стану здоров`я має ряд хронічних захворювань, а саме - гіпертонічну хворобу ІІІ ст. з транзиторними ішемічними атаками в басейні правої СМА, а також дифузійний атеросклероз СН ІІА, порушення сітківки ока, катаракта ока, які не дозволяють їй здійснювати нагляд і догляд за чоловіком ОСОБА_1 та підтверджені дослідженою в засіданні медичною документацією (а.с.14-19).

З дослідженого свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 22.08.1970 року, громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 20-23) являється сином заявника, про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.24). ОСОБА_2 є працездатним, працює в ОКНП ЧОЦЕМД та МК (а.с. 25); проживає разом з заявником в АДРЕСА_1 що вбачається з довідки - акту № 90 від 28.03.2024 року обстеження житлових побутових умов (а.с.26) і витягу про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні (а.с. 40, 41). Дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_5 (а.с. 27-31) зареєстрована і проживає в АДРЕСА_2 ; донька ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_6 (а.с. 32-33).

Судом не встановлено, при з`ясуванні обставин справи наявність інших осіб, окрім сина заявника ОСОБА_2 , які б, в силу закону могли здійснювати постійний догляд за ОСОБА_1 , 1941 року народження, інвалідом першої групи, підгрупи А, загального захворювання (а.с.11).

Окрім наведеного, відповідно до довідки про доходи, пенсія ОСОБА_1 в середньому на місяць складає 5747,80 грн. (а.с. 24,39).

Згідно заяви ОСОБА_1 від 09.04.2024 року, заявник повідомив ІНФОРМАЦІЯ_7 про те, що його син ОСОБА_2 є єдиною особою, яка в силу закону здійснює за ним догляд (а.с. 36), як інвалідом 1 групи (а.с. 38).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 також в суд подала заяву згідно якої просить про те, щоби і надалі її син ОСОБА_2 здійснював догляд за батьком, її чоловіком ОСОБА_1 оскільки вона в силу вкрай незадовільного стану здоров`я, постійно доглядати за ОСОБА_1 інвалідом 1 групи не може (а.с. 37).

Отже, з аналізу вищенаведеного вбачається, що заявник ОСОБА_1 потребує стороннього догляду і єдиною особою, хто може здійснювати постійний сторонній догляд за хворим ОСОБА_1 , інвалідом 1 групи підгрупи А, який потребує постійного стороннього догляду, є його син ОСОБА_2 , 1970 року народження.

Оцінка суду, застосовані норми права.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 та ч.2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст.315 Цивільного процесуального кодексу України.

Статтею 315 ЦПК України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.1995року «Про судову практику в справах про встановлення фактів,що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У вказаній Постанові зазначено вичерпний перелік заяв, які не можуть розглядатися судами, серед яких не вказано про факт здійснення догляду за інвалідом або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку.

Ст. 3 СК України передбачає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Коло осіб, які знаходяться між собою у сімейних стосунках, перераховується у ст. 2 СК України (подружжя, батьки, діти, усиновлювачі та усиновлені, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, рідні брати та сестри, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок)

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

В постанові ОП Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18-ц, висловлено правовий висновок про те, що при встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" визначено, що обмеження життєдіяльності - це помірно виражена, виражена або значно виражена втрата особою внаслідок захворювання, травми (її наслідків) або вроджених вад здатності до самообслуговування пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності нарівні з іншими громадянами. Постійний сторонній догляд - вид догляду, яким забезпечуються інваліди із вираженими порушеннями в організмі, зумовленими професійними та загальними захворюваннями, травмами, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати гігієнічні потреби, потребують допомоги на прогулянках).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018 року, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Відповідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення», наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту здійснення догляду не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, судом не встановлено.

Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника, напряму впливає на його права й обов"язки та інтереси особи похилого віку, яка потребує постійного стороннього догляду і утримання.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту здійснення догляду та перебування фізичної особи на утриманні, не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліда 1 групи підгрупи А, судом не встановлено.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що заявлені заявником ОСОБА_1 вимоги про встановлення факту що має юридичне значення ґрунтуються на законі та обставини викладені в заяві підтверджені достовірними доказами.

З огляду на те, що ОСОБА_1 , 1941 року народження, являється інвалідом 1 групи підгрупи А, в силу вимог Закону України «Про судовий збір» (п.9ч.1 ст.5), останній звільнений від сплати судового збору, а отже судовий збір слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1,2,4,7, 8,12,13,19, 30, 228-229, 258, 263-268, 293, 294, 315, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України; РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований і фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 являється єдиною особою яка, відповідно до закону зобов`язаний утримувати та утримує непрацездатного батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , інваліда першої групи, підгрупа А, безтерміново, відповідно до висновку ЛКК серії 12ААГ № 068016 від 11.10.2022 року, який за станом здоров`я потребує постійного стороннього, неперервного догляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до Чернівецького апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення або через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно зст.273 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 06.05.2024 року.

Суддя Слободян Г.М.