Справа № 128/4714/23
УХВАЛА

22.02.2024 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді Саєнко О.Б., при секретарі Фольварковій Н.О.

без участі сторін

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

15.11.2023 до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, справа №128/4714/23, в якій позивач просить суд розірвати шлюб із відповідачем.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 01.12.2023 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження в даній справі та призначено судове засідання.

28.12.2023 поштою на адресу суду надійшли заперечення на позов відповідача ОСОБА_2 , в яких останній зазначив, що позов про розлучення він вважає, що не підлягає задоволенню, так як порушує його права та права неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на батьківство та повноцінну сім`ю.

Вказує, що він категорично заперечує проти розірвання шлюбу та руйнування їхньої сім`ї, вважає, що потрібен час, щоб дружина усвідомила ситуацію, а тому просить суд: направити справу за підсудністю за його місцем реєстрації; призупинити розгляд справи на період воєнного стану з метою безпеки від ракетних атак ворога під час пересування, а також вжити заходів щодо примирення їх як подружжя, адже це не суперечить моральним засадам суспільства і прямо регламентовано ст.111 СК України.

Також 01.02.2024 позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду подала заперечення на заперечення відповідача на позов, в яких зазначила, що спільного вирішення питань життя сім`ї у них немає. Починаючи з 2010 року за ініціативою відповідача у них роздільний бюджет, деякі кошти для оплати комунальних платежів та на інші потреби він давав, іноді для цього їй потрібно було затратити багато «нервів».

Вказує, що рішення про розірвання шлюбу вона приймала не легковажно, як вважає відповідач, а повністю усвідомила ситуацію, для цього їй не потрібно додаткового часу. Вона дійсно декілька раз збиралася подавати позов до суду з приводу розлучення, але весь час були певні причини на те, щоб його не подавати. Спочатку дитині не виповнилось ще одного року, потім у відповідача на фоні надмірного вживання алкогольних напоїв був важкий психологічний стан, коли він писав записки, в яких прощався зі всіма і вона боялася, щоб він не зробив нічого поганого (це було не один раз), а потім вона намагалася зберегти сімейні відносини, щоб діти росли в повній сім`ї, тому що відповідач добре відносився до дітей і вони до нього.

Зазначає, що на даний час діти майже дорослі, а після розірвання шлюбу права їхньої неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 не будуть порушені, вона не заперечує здійснення права відповідача на спілкування, його участь у забезпеченні умов життя та вихованні дитини.

Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому просить розглянути її позов про розірвання шлюбу та розірвати шлюб з відповідачем.

22.02.2024 до судового засідання учасники розгляду справи не з`явилися; при цьому попередньо через канцелярію суду позивач ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Вивчивши поданні сторонами заяви та клопотання, заперечення, оглянувши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Водночас, відповідно до ч.2 ст.28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована у встановленому законом порядку та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 та на її утриманні знаходиться неповнолітня донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2023/009210557 від 10.11.2023 (а.с.7) та актом обстеження матеріально-побутових умов від 13.112023 (а.с.9).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивач скористалася передбаченою ч.2 ст.28 ЦПК України альтернативною підсудністю даної справи та пред`явила позов до Вінницького районного суду Вінницької області на свій вибір, тобто за своїм зареєстрованим місцем проживання.

Відповідно до п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Пунктом 37 цієї постанови передбачено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності, підсудна справа, належить виключно позивачу.

З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 в частині направлення справи за підсудністю за його місцем реєстрації.

Щодо клопотання відповідача в частині зупинення провадження у справі на період воєнного стану, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який введений в дію Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022р. «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стані з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 р., який у подальшому продовжений.

Згідно із Законом України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч.1 ст.12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Вирішуючи вказане клопотання відповідача, суд бере до уваги, що виключний перелік підстав для зупинення провадження у справі передбачені статтями 251 та 252 ЦПК України. Зупинення провадження з інших підстав не допускається.

Отже , така підстава для зупинення провадження у справі як у метою безпеки від ракетних атак ворога під час пересування в період воєнного стану вказаними нормами закону не передбачена.

Окрім цього , суд вважає за необхідне зазначити, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до порушення строків її розгляду та перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Доводи відповідача в обґрунтування клопотання про зупинення провадження у справі є по суті доводами проти позовних вимог по суті, а тому суд приходить до висновку, що клопотання відповідача в частині зупинення провадження у справі на період воєнного стану задоволенню не підлягає.

Водночас, відповідно до положень ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши думку сторін, викладену в письмових запереченнях та письмовій заяві позивача, а також врахувавши наявність в сторін неповнолітньої доньки ( ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та бажання відповідача зберегти сім`ю, тому з метою виконання вимог ст. 111 СК України, суд дійшов висновку про необхідності надання подружжю строку на примирення.

Визначаючи строк, який необхідно надати сторонам для примирення, суд враховує приведені вище обставини та вважає за необхідне встановити строк для примирення сторонам в 1,5 місяця.

Згідно ч.1 п. 4 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Оскільки, суд задовольнив клопотання відповідача, надавши подружжям строк для примирення в 1,5 місяця, тому провадження по даній справі слід зупинити до закінчення такого строку.

Керуючись ст. 111 СК України, ст.ст.251,253,353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 в частині направлення справи за підсудністю, - відмовити.

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 в частині зупинення провадження у справі на період воєнного стану, - відмовити.

Клопотання відповідача ОСОБА_2 в частині надання строку на примирення задовольнити.

Надати подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для примирення строк в 1,5 місяця.

Провадження у цивільній справі №128/4714/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - зупинити до закінчення строку на примирення, а саме до 08.04.2024 включно.

Ухвала суду в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

В інший частині - ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала суду складена 29.02.2024.

Суддя Олена САЄНКО