Справа № 461/3024/23 Головуючий у 1 інстанції: Мироненко Л.Д.
Провадження № 22-ц/811/2082/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області на рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області про відшкодування шкоди.

Просив стягнути з Головного управління Держпраці у Львівській області на користь ОСОБА_1 109 378 грн 78 коп. завданих збитків.

Позов обгрунтовував тим, що він з 1987 року по 2014 рік працював на різних шахтах Луганської області. Через окупацію частини Луганської області він змушений був переселитись до м.Червонограда, де був прийнятий на роботу у шахту «Лісова» ДП Львіввугілля». На вказаній роботі він працював до 2019 року, після чого, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я проходив курси стаціонарного лікування у різних лікарських установах. У 2020 році його було звільнено з вказаної роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі. Зазначає, що після звільнення він почав проходити курс лікування для визначення ступеня втрати працездатності та групи інвалідності, котру мала визначити МСЕК. У 2019 році Львівська обласна клінічна лікарня звернулась із запитом про складання інформаційної довідки про умови праці позивача при підозрі у нього професійного захворювання, однак у складанні такої довідки було відмовлено, у зв`язку з відсутністю даних щодо робочих місць на підприємствах Луганської та Дніпропетровської областей. Також позивач зазначає, що згідно медичного висновку Центральної лікарської-експертної комісії у нього виявлено хронічний бронхіт, при цьому висновок про професійний характер вказаного захворювання комісія не винесла, оскільки у неї були відсутні дані про небезпечні умови праці позивача за весь період його трудової діяльності. Позивач вказує, що звернувся до суду із позовом до відповідача щодо відмови останнього скласти інформаційну довідку про умови праці ОСОБА_1 , на шахтах Луганської області за період до 2016 року. Вказаний позов було задоволено, та зобов`язано ГУ Держпраці у Львівській області скласти таку інформаційну довідку. На підставі рішення суду Східним Міжрегіональним управлінням державної служби України з питань праці було складено інформаційну довідку, однак така містила велику кількість недоліків. Тому, з метою захисту своїх прав він повторно звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю щодо виконання відповідачем рішення суду. Лише після цього, відповідач усунув недоліки у інформаційній довідці, та на підставі останньої Управлінням виконавчої дирекції фонду у Львівській області позивачу із 17.10.2022 було збільшено суму щомісячної страхової виплати. Позивач зазначає, що у випадку непорушення відповідачем його прав, він мав би право на збільшення отримуваної щомісячної страхової виплати з лютого 2020 року. Таким чином, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача суму збитків (упущеної вигоди) за період з 12.02.2020 по 17.10.2022 у сумі 109 378,24 грн.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19 червня 2023 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про відшкодування шкоди - задоволено повністю.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 109378 грн 78 коп. завданої шкоди.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1093 грн 78 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржило Головне управління Держпраці у Львівській області.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що сума недоотриманих позивачем щомісячних страхових виплат не може вважатися збитками у розумінні положення частини другої статті 22 ЦК України, оскільки упущена вигода полягає у тих доходах, які він недоотримав або недоотримає внаслідок порушених цивільних прав, однак забезпечення позивача щомісячними страховими виплатами відповідно до статті 30 Закону України «Загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не вважається доходом, який особа могла б реально одержати за звичайних обставин, а є страховими виплатами, надання яких пов`язується залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності. Так, сума, яка не отримана позивачем за період з лютого 2020 року по жовтень 2022 року, є сумою щомісячних страхових виплат, тобто за змістом положень частини 2 статті 22 ЦК України ця сума не є упущеною вигодою, унаслідок чого вказана норма права не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, а тому підстави для задоволення вимог позивача про відшкодування шкоди відсутні.Зазначає, що відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійний фонд України та його управління в районах, містах є суб`єктами владних повноважень у сфері нарахування та виплат страхових виплат, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно- правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів. Звертає увагу на те, що позивач зробив висновок, що сума недоотриманої страхової виплати становить 109 378, 24 грн та просив стягнути цю суму з Управління у вигляді завданих збитків (упущеної вигоди) за період із 12.02.2020 до 17.10.2022 (тобто за 22 місяці). Проте, всупереч положенням п.3 ч.1 ст.175 ЦПК України, позивачем не додано обґрунтованого розрахунку суми, що підлягає до стягненення.

Просить рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволені позову відмовити повністю.

09.08.2023 ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін(а.с.106-108).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із частиною 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії.

Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Судом встановлено, що 18.11.2019 із запитом за № 3510/с на складання інформаційної довідки про умови праці працівника ( ОСОБА_1 ) при підозрі у нього професійного захворювання (отруєння) до Головного управління Держпраці у Львівській області звернулося Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради Львівська обласна клінічна лікарня(а.с.13).

Як убачається з відповіді Головного управління Держпраці у Львівській області від 27.11.2019 за № 12312/4/04.1-15 у складенні інформаційної довідки про умови праці ОСОБА_1 до 2016 року було відмовлено, у зв`язку з відсутністю даних щодо робочих місць на підприємствах Луганської і Дніпропетровської областей (а.с.12).

06.02.2020 ОСОБА_1 отримав медичний висновок Центральної лікарсько-експертної комісії Клініки професійних захворювань Державної установи Інститут медицини праці ім. Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України за №275 про наявність (підтвердження) у нього хронічного бронхіту II в фазі затихаючого загострення, прикореневого і нижньодольного пневмофіброзу, ЛН І-ІІ ст. При цьому Центральна лікарсько-експертна комісія Клініки професійних захворювань не встановила професійний характер захворювання у зв`язку з відсутністю умов праці за весь період роботи у небезпечних умовах (а.с.14).

12.02.2020 Головне управління Держпраці у Львівській області листом за №1731/4/04.1-15 повідомив безпосередньо ОСОБА_1 про відмову у складенні інформаційної довідки умов праці за час його роботи до 2016 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у справі №380/4777/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Держпраці у Львівській області в частині відмови у складенні інформаційної довідки про умови праці на ОСОБА_1 при підозрі у нього хронічного професійного захворювання (отруєння); зобов`язано Головне управління Держпраці у Львівській області відповідно до п. 84 Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою КМ України від 17.04.2019 року за № 337 скласти інформаційну довідку про умови праці на ОСОБА_1 на шахтах Луганської області за період до 2016 року по професіях: гірник підземний, гірник очисного забою, машиніст гірничих виїмкових машин, майстер - підривник на підставі даних його трудової книжки, гігієнічної характеристики умов праці на аналогічних робочих місцях або типових санітарно-гігієнічних характеристик умов праці за результатами наукових досліджень в аналогічних професійних групах (а.с.15-18).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2021 року апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у справі №380/4777/20 залишено без змін.

30.07.2021 Східним міжрегіональним управлінням державної служби України з питань праці було складено інформаційну довідку про умови праці працівника при підозрі в нього професійного захворювання щодо ОСОБА_1 (а.с.20-22).

У відповіді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 21.06.2022 № 1906/280/0/03-19 зазначено, що 12.11.2021 державним виконавцем, відповідно до положень частини четвертої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», скеровано вимогу ГУ Держпраці у Львівській області, з метою недопущення порушення прав та інтересів стягувача, у строк до 19.11.2021 повідомити вичерпну інформацію про стан виконання судового рішення, та надати документальне підтвердження. Листом Головного управління Держпраці у Львівській області від 19.11.2021 № 16435/2/04.1-05 на вимогу від 12.11.2021 щодо складення інформаційної довідки про умови праці на ОСОБА_1 на шахтах Луганської області за період до 2016 року повідомлено, що на виконання вимог даного листа отримано інформаційну довідку від 30.07.2021 № Л/946 про умови праці ОСОБА_1 (вх. № 01-09/21241 від 08.09.2021), яку скеровано рекомендованим листом на адресу ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва НАМН України» (від 27.09.2021 № 13304/2/04.1-12), для встановлення хронічного професійного захворювання. 21.01.2022 державним виконавцем, відповідно до положень частини четвертої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», повторно скеровано вимогу ГУ «Держпраці» у Львівській області, з метою недопущення порушення прав та інтересів стягувача, у строк до 28.01.2022, повідомити вичерпну інформацію про стан виконання згаданого судового рішення, та надати документальне підтвердження. Листом Головного управління Держпраці у Львівській області від 27.01.2022 № 1193/1/04.1-05 на вимогу від 21.01.2022 повідомлено про отримання інформаційної довідки від 30.07.2021 № Л/946 про умови праці ОСОБА_1 (вх. № 01-09/21241 від 08.09.2021), та скерування зазначеної довідки рекомендованим листом на адресу ДУ «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва НАМН України» (від 27.09.2021 № 13304/2/04.1-12), для встановлення хронічного професійного захворювання(а.с.26-27).

17.10.2022 ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності 10 %, у зв`язку з професійним захворюванням (пневмоконіоз), що стверджується довідкою МСЕК серії 12ААА №108801 (а.с.6).

Відповідно до відповіді Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Львівській області від 07.12.2022 № 30.01-11-1587, станом на 01.12.2022 щомісячна страхова виплата потерпілого на виробництві ОСОБА_1 , становить 13672.29 грн. Щомісячну страхову виплату з 17.10.2022 збільшено на 10% у зв`язку з професійним захворюванням. До збільшення відсотків втрати працездатності щомісячна страхова виплата ОСОБА_1 становила 10 254,22 грн, сума збільшення становить 3 418,07 грн (а.с.29-30).

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що дії державного органу (в цьому випадку ГУ Держпраці у Львівській області), які визнані протиправними рішенням Львівського окружного адміністративного суду, та які полягають у відмові скласти інформаційну довідку про умови праці ОСОБА_1 при підозрі у нього хронічного професійного захворювання, є причиною недоотримання останнім збільшеного розміру щомісячних страхових виплат за спірний період.

Розмір завданої шкоди відповідачем не спростовано під час розгляду справи, власних розрахунків суду не надано.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14.03.2018 по справі №396/2550/17 прийшла до висновку, що при визначенні суду, який повинен розглядати справу(адміністративний чи цивільний/господарський) велике значення має не лише сторона справи, дії якої оскаржуються, а й відносини, з яких виник спір.

Спір у цій справі за своєю суттю, характером правовідносин, підставами та предметом позову є приватноправовим і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спрямований на захист майнових прав позивача.

Враховуючи вищевикладене, доводи скарги про те, що даний спір є публічно-правовим, та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства не обгрунтовані.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено: 10.05.2024

Головуючий

Судді