справа № 208/1886/24
№ провадження 2-о/208/63/24
РІШЕННЯ

Іменем України

22 квітня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання - Грищенко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України та встановлення факту родинних відносин, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України та встановлення факту родинних відносин.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Іванівка Василівський (до перейменування - Кам`янсько-Дніпровського) району Запорізької області.

Родинні зв`язки заявника з померлою підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , складеного російською мовою, яке видане 08 серпня 1964 року, актовий запис №92, відповідно до якого батьками заявника є: мати - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_3 .

Проте, відповідно до копії паспорта громадянки України ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , виданого 17.12.1998 Красногвардійським РВГУ МВС України в Криму, на першій сторінці якого прізвище українською мовою записане як « ОСОБА_4 », на другій сторінці паспорту прізвище російською мовою записане як « ОСОБА_4 ».

Відповідно до паспорту громадянина України заявника ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданого 17.03.1999 Енергодарським МВ УМВС України в Запорізькій області, прізвище на першій сторінці паспорта записане як « ОСОБА_5 », на другій сторінці паспорту прізвище російською мовою записане як « ОСОБА_4 ».

Після смерті матері заявником на тимчасово окупованій території були отримані: корінець медичного свідоцтва про смерть до облікової форми №106/У 35 від 18.09.2023; свідоцтво про смерть.

Враховуючи невідповідність прізвищ відображених у паспорті заявника і померлої та з метою в подальшому встановлення факту смерті матері заявника, вбачається необхідність встановлення факту родинних відносин.

Для проведення державної реєстрації смерті, заявник звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), однак було отримано відповідь про відмову у проведенні державної реєстрації смерті.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно заявнику для проведення державної реєстрації її смерті компетентним органом виконавчої влади України, отримання свідоцтва про смерть встановленого державного зразку.

Заявник позбавлений можливості провести державну реєстрацію смерті своєї матері ОСОБА_2 у позасудовому порядку.

Тому заявник просить суд:

-встановити факт родинних відносин: а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Іванівка Василівського (до перейменування - Кам`янсько-Дніпровського) району Запорізької області, є матір`є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

-встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, місце народження: с.Яблонове Корочанського району Бєлгородської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Іванівка Василівського (до перейменування - Кам`янсько-Дніпровського) району Запорізької області.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

18 березня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі.

Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_1 про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №92, яке видане 08 серпня 1964 року, складеного російською мовою, матір`ю заявника є (мовою оригіналу) « ОСОБА_6 » (а.с.15).

Відповідно до копії паспорта громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , виданого 17.12.1998 Красногвардійським РВГУ МВС України в Криму, на першій сторінці прізвище українською мовою записане як « ОСОБА_4 », на другій сторінці паспорту прізвище російською мовою записане як « ОСОБА_4 » (а.с.16-17). Також в матеріалах справи міститься картка фізичної особи-платника податків ДПІ в Красногвардійському районі АР Крим, в якій її прізвище українською мовою записане як « ОСОБА_4 » (а.с.17).

Відповідно до копії паспорта громадянина України заявника ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданого 17.03.1999 Енергодарським МВ УМВС України в Запорізькій області, прізвище на першій сторінці паспорта записане як « ОСОБА_5 », на другій сторінці паспорту прізвище російською мовою записане як « ОСОБА_4 » (а.с.10-11). Також в матеріалах справи міститься дублікат картки фізичної особи-платника податків Енергодарської ОДПІ, в якій його прізвище українською мовою записане як « ОСОБА_5 » (а.с.13).

Місцем тимчасового поселення заявника є наступна адреса: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 23.07.2022 №1206- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.14).

В матеріалах справи міститься свідоцтво про смерть, серії НОМЕР_4 видане 26 вересня 2023 року (мовою оригіналу) «99100031 Симферопольским районным отделом ЗАГС №3 Департамента ЗАГС Министерства юстиции Республики Крым», згідно якого (мовою оригіналу) « ОСОБА_6 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Іванівка, Кам`янсько-Дніпровський район, Запорізька обл., російська федерація, актовий запис №3(а.с.18).

Відповідно до корінця медичного свідоцтва про смерть до облікової форми №106/У №35 від 18.09.2023 року (мовою оригіналу) « ОСОБА_6 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Іванівка, Кам`янсько-Дніпровський район, Запорізька обл., російська федерація (а.с.19).

В матеріалах справи міститься відмова у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , від начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), у зв`язку з тим, що заявником для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 , пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що є недійсним (а.с.20).

Також в матеріалах справи містяться фотографії з місця поховання (мовою оригіналу) « ОСОБА_6 », 01.01.1942-18.09.2023 (а.с.21-22).

Щодо вимоги заявника про встановлення факту родинних відносин, суд зазначає наступне.

Згідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений у ч.1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним.

Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України).

Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 81, ч. 1 та 2 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Частиною 1 ст. 319 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

З матеріалів справи вбачається, що підтвердження факту родинних відносин необхідне ОСОБА_1 для встановлення факту смерті своєї матері.

У ході дослідження матеріалів справи та перевірки їх доказами суд прийшов до висновків, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), дійсно є сином ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести факт родинних відносин і зазначені обставини перешкоджають подальшому встановленню факту смерті його матері, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вимога заявника про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги заявника про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень частини 2 статті 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Вимогами пункту 8 частини 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно частиною 2 статті 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно частиною 4 статті 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч.4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою.

Діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.

Свідоцтво про смерть, видане органом, що створений на тимчасово окупованій території у порядку, не передбаченому законами України, тому не може вважатися легітимним та підставою для державної реєстрації факту смерті.

Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті.

За ч.ч.3, 4 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан на 30 діб через військову агресію Російської Федерації проти України. Указ затверджений Верховною Радою України Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року.

Крім того, на даний час воєнний стан в Україні не закінчено та продовжено.

Законом України від 21 квітня 2022 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» було внесені зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Зокрема, згідно із п.7 ст.1(1) Закону, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Так, зокрема, до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України належить територія Благовіщенської сільської територіальної громади, Василівського району, Запорізької області, до якої відноситься с.Іванівка. Дата початку тимчасової окупації значиться 02.03.2022 року, дата завершення тимчасової окупації не зазначена.

Згідно зі статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України, а також на те, що відповідно до ч.2 ст. 26 цього Закону скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Загальновідомим фактом, який не підлягає доведенню, суд вважає те, що станом на день розгляду справи територія с.Іванівки, Благовіщенської сільської територіальної громади, Василівського району, Запорізької області є тимчасово окупованою, ця територія входить до затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18 грудня 1996, параграф 45), ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи, сформульовані в рішеннях Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Порядок встановлення факту смерті та її причин, встановлені Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженою наказом МОЗ України від 08 серпня 2006 року № 545.

За заявами громадян України, які переселилися з тимчасово окупованої території України, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника.

Одночасно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VІІ передбачає, що внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом також встановлено, що неможливість зареєструвати факт смерті ОСОБА_2 на території с.Іванівка, Благовіщенської сільської територіальної громади, Василівського району, Запорізької області, виникла у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Здійснити державну реєстрацію смерті та отримати відповідне свідоцтво заявник позбавлений можливості у зв`язку з відсутністю оригінала документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; отже, здійснити державну реєстрацію смерті та отримати відповідне свідоцтво заявник може на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою, як передбачено ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 26 вересня 2023 року (мовою оригіналу) «99100031 Симферопольським районным отделом ЗАГС №3 Департамента ЗАГС Министерства юстиции Республики Крым», актовий запис №3; корінцем медичного свідоцтва про смерть до облікової форми №106/У №35 від 18.09.2023 року; фотографіями з місця поховання.

Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі у їх сукупності, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення даного факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території.

На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, обставини справи, на які заявник послався як на підставу своїх вимог, з`ясувавши відомості про встановлені факти та мету їх встановлення, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 293, 294, 315, 317, 319, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України та встановлення факту родинних відносин, задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як матір`ю та сином.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, місце народження: с.Яблонове Корочанського району Бєлгородської області, російська федерація, місце проживання: с.Іванівка Василівського (до перейменування - Кам`янсько-Дніпровського) району, Запорізької області, Україна, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Іванівка Василівського (до перейменування - Кам`янсько-Дніпровського) району, Запорізької області, Україна.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості сторін:

заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), , адреса: Дніпропетровська обл., м.Кам`янське, пр-т.Василя Стуса, 2А.

Суддя Похваліта С. М.