Справа № 574/158/24
Провадження №2/574/132/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Гука Т.Р.,

з участю секретаря судового засідання Божок В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Буринського районного суду Сумської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовує тим, що 09.06.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір №2009392 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронній формі, відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». За вказаним договором відповідач отримала позику на споживчі потреби в розмірі 8000 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на її банківську картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,90 % в день. Відповідач, в установлений договором строк, свої зобов`язання не виконала, внаслідок чого станом на 19.02.2022 року має заборгованість в розмірі 26240,00 грн., яка складається : 8000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 18240,00 грн. - прострочена заборгованість за процентами. На адресу ОСОБА_1 було направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, проте зазначена вимого була залишена ОСОБА_1 без виконання.

24.12.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу №02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за оплату належні йому права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021 року до договору факторингу №02-24122001 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 ..

На підставі викладеного ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 26240,00 грн.

Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 15.03.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона покликається на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог. Також, вказує, що вона не була повідомлена про зміну кредитора за кредитним я говором, а надані позивачем кредитний договір, договір факторингу, витяг з реєстру боржників, розрахунок заборгованості вважає неналежними доказами, оскільки вони не доводять перехід прав від первісного кредитора до позивача та жодним чином не підтверджують наявність прав вимоги в кредиторів.

Позивачем не надано суду реєстру боржників до договору факторингу, підписаного уповноваженими особами ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та ТОВ «Лінеура Україна», яким би підтверджувалося набуття ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» права вимоги за кредитним договором №2009392 від 09.06.2021 року.

Витяг з реєстру боржників за договором про надання кредиту №2009392 від 09.06.2021 року не підписаний ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», оскільки вказаний витяг містить підпис лише представника ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», який сформував цей витяг, тому є одностороннім та не містить будь-яких посилань на первинні документи, які б підтверджували розмір заборгованості, яку відступає первісний кредитор, в тому числі і за кредитним договором №2009392 від 09.06.2021 року.

Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредиторам за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок останнього.

У долученому до позовної заяви розрахунку заборгованості за укладеним між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна» кредитним договором лише зазначено розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Однак, позивачем не доведено, за який конкретно період нараховано заборгованість за відсотками за вказаним договором, яку просить стягнути позивач на свою користь, що унеможливлює перевірити їх нарахування в межах строку дії договору та відповідно до узгодженої сторонами відсоткової ставки.

Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку є правильними.

В той же час, позивачем ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, щоб в сукупності із Заявою, свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг.

З наведених підстав відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю та провадження у справі закрити.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача Пархомчук С.В. подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_1 також надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити та закрити провадження у справі.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 09.06.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір №2009392 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до п.1.1 договору укладення такого здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Пунктами 1.2, 1.3, 1.4 договору передбачено, що сума кредиту складає 8000,00 грн., строк кредиту - 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день, знижена процентна ставка становить 0,76 % в день.

Згідно п.10.9, п.11 договору клієнт підтвердив своїм підписом, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕРУА УКРАЇНА», які розміщені на веб-сайті та затверджені наказом №07-ОД від 19.02.2020, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

У ч.2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів справи вбачається, що 24.12.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено Договір факторингу №02-24122001, у відповідності до п.п.1.1., п.п.1.2. п.1 якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта (первісного кредитора) у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових на інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

Згідно з п.п.3.1. п.3 договору факторингу, підписанням цього договору клієнт гарантує, що йому належить право вимоги за портфелем заборгованості до боржників, зазначених у реєстрах боржників.

Позивачем на підтвердження переходу до нього права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2009392 від 09.06.2021 року надано витяг з реєстру боржників до договору факторингу №02-24122001 від 24.12.2021 року, який підписаний лише працівником ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ».

Копії самого реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу, або витягу з нього, підписаного представниками обох сторін договору факторингу, а також передбаченого умовами договору акту приймання-передачі реєстру боржників позивачем при подачі позову до суду надано не було.

Правом на подачу відповіді на відзив, в якому відповідач покликається на недоведеність відступлення права вимоги, з наданням до неї відповідних доказів на підтвердження переходу права вимоги, представник відповідача також не скористався.

Крім того, обов`язок доведення розміру заборгованості за кредитом та відсотками в даному випадку покладено саме на позивача.

Однак, як слідує із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, у ньому зазначено лише розмір тіла кредиту та відсотків станом на певну дату, та з нього не можливо встановити, за які періоди, за якою процентною ставкою, та в якому розмірі нараховувались відсотки за користування кредитними коштами, коли, в якому розмірі позичальником здійснювалось погашення заборгованості та чи здійснювалось воно взагалі.

При цьому, відповідачем розмір заборгованості за кредитним договором не визнається.

За наведеного, позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження, як переходу до нього права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2009392 від 09.06.2021 року, так і розміру самої заборгованості відповідача за кредитним договорам, а тому позовні вимоги ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» задоволенню не підлягають в зв`язку з їх недоведеністю.

Оскільки позов задоволенню не підлягає то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат також відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 10, 12, 13, 23, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» місцезнаходження юридичної особи: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд.82, офіс 7, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 20.05.2024 року.

Суддя Т.Р. Гук