Справа № 466/8117/22 Головуючий у 1 інстанції Донченко Ю.В.
Провадження № 22-з/811/98/24 Доповідач в 2 інстанції Шеремета Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові заяву Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 червня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 06 червня 2023 року, з врахуванням ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2023 року позов Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 30658,96 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» судовий збір в розмірі 1240,50 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 14 березня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 червня 2023 року скасовано та ухвалено постанову, якою позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в розмірі 20 796,99 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» 485,65 грн. судового збору.

18 березня 2024 року Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» звернулося із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування заяви покликається на те, що при ухваленні постанови Львівського апеляційного суду від 06 березня 2024 року не вирішено питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених Приватним акціонерним товариством «Просто-страхування» в суді апеляційної інстанції, які становлять 6000 грн. Стверджує, що професійна правнича допомога полягала у наданні консультацій, аналізу судової практики, підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу. Зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу були фактичними та неминучими, а їх розмір є обгрунтованим. Крім того, відповідач протягом розгляду справи не вказував, що такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є завишеним, не заявляв про його неспівмірність зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт та не обгртунтовував наявність підстав для його зменшення. Вважає, що відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від іншої сторони виключає можливість суду самостійно зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів приходить до висновку про те, що заява не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначав, що розмір понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції становить 6000 грн. та просив стягнути їх з позивача.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги № 1 від 03 січня 2024 року та акт виконаних робіт від 15 березня 2024 року.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такий правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20) та від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19 (провадження № 61-14735св20).

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що його позов підлягає задоволенню, такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Однак, долучений до матеріалів справи акт виконаних робіт не містить переліку послуг з професійної правничої допомоги, наданих позивачу в суді апеляційної інстанції із зазначенням часу, затраченого адвокатом на їх надання, а звертаючись із заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, позивач не надав детального опису робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої допомоги на підставі договору про надання правової допомоги № 1 від 03 січня 2024 року, що позбавляє суд можливості оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з врахуванням їх відповідності критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» про ухвалення додаткового рішення у справі відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення ухвали.

Ухвала складена 24.04.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк