Справа № 490/7798/20 Головуючий у 1-й інстанції Чулуп О. С.
Провадження № 22ц/812/733/24 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 травня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої-судді: Ямкової О. О.,

суддів: Коломієць В. В., Локтіонової О. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу

за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Прайм Альянс»

(надалі ТОВ ФК «Прайм Альянс»)

на рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 27 лютого 2024 року, ухваленого під головуванням судді Чулупа О. С. у приміщенні суду у місті Миколаєві зі складанням його повного тексту, по справі

за позовом

ТОВ ФК «Прайм Альянс» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2020 року ТОВ ФК «Прайм Альянс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 38 918 грн 25 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості тілом кредиту з урахуванням 3 % річних та втрат від інфляції, що виникла в період користування позичальником кредитними коштами.

В обґрунтування позову зазначало, що 20 травня 2014 року між Публічним акціонерним товариством (ПАТ) «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №, за умовами якого позичальницею отримано кредитні кошти у розмірі 30 548 грн 26 коп. із нарахуванням процентів за їх користування у розмірі 0,01% річних.

Відповідно до пунктів 1.4.1-1.4.2 цього договору сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначеному в графіку платежів. Повну суму отриманих кредитних коштів позичальниця зобов`язана повернути банку у строк, не пізніше 20 травня 2019 року, а також виконати всі інші зобов`язання встановлені договором про надання кредиту.

В порушення умов кредитного договору позичальниця ОСОБА_1 у визначені строки не погашала суму основного кредиту та проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, що складається з основного боргу, 3 % річних від прострочених сум заборгованості та втрати від інфляції.

13 червня 2016 року між первісним кредитором ПАТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія (ТОВ ФК) «Довіра та гарантія» укладено договір факторингу, яка в подальшому, 29 січня 2019 року, передала це право вимоги позивачу «Прайм Альянс» за укладеним між ними договором факторингу.

У березні 2021 року позивач звернувся з клопотанням про зупинення розгляду справи до набрання законної сили рішенням по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ ФК «Прайм Альянс», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець О. О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 26 серпня 2021 року в задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі відмовлено.

У відзиві на позовну заяву відповідачка ОСОБА_1 , від імені якої діяла представниця ОСОБА_2 , вважала позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять доказів у вигляді первинних документів, зокрема, виписок по рахунку, які б доводили наявність заборгованості відповідачки, як позичальниці. Посилалися на пропуск позивачем строку позовної давності у зв`язку із тим, що заборгованість за платежами виникла ще у червні 2016 року, а позов пред`явлено у листопаді 2020 року, тому перебіг позовної давності розпочався з моменту прострочення сплати чергового щомісячного платежу. Внаслідок пропуску строку, останній сплинув як щодо основного зобов`язання, так і до додаткових вимог.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що первинним документом, який підтверджує факт надання банком кредитних коштів є заява на видачу готівки, копію якої додав до матеріалів справи разом із цією відповіддю. Клопотав про витребування виписки по рахунку відповідачки у первісного кредитора ПАТ «ОТП Банк» з метою підтвердження наявності заборгованості відповідачки. Заперечив проти доводів відповідачки щодо пропуску позовної давності, оскільки пред`явивши вимогу про повну дострокову сплату кредитної заборгованості у строк до 18 березня 2019 року, кредитор змінив строк виконання зобов`язання в межах строку дії кредитного договору, а тому перебіг позовної давності розпочався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту. Тому вважав, що позовна давність починає обчислюватись, не з дати погашення останнього платежу, а з 19 березня 2019 року.

Ухвалами Центрального районного суду міста Миколаєва від 21 грудня 2021 року, 26 жовтня 2022 року та 27 лютого 2023 року від ПАТ «ОТП Банк» витребувано виписку з особового карткового рахунку ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № від 20 травня 2014 року.

7 березня 2023 року ПАТ «ОТП Банк» надано виписку по особовим рахункам ОСОБА_1 та розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 27 лютого 2024 року у задоволенні позову ТОВ ФК «Прайм Альянс» відмовлено.

При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущена позовна давність на звернення до суду із цим позовом, про що заявлено відповідачкою, оскільки останній щомісячний платіж відповідачкою здійснено 22 липня 2014 року.

В апеляційній скарзі ТОВ ФК «Прайм Альянс», посилаючись на те, що рішення суду прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, та з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що судом помилково встановлено дату початку перебігу позовної давності, оскільки ним не враховано положень про визначення початку перебігу позовної давності для кожного платежу окремо та не врахувавши продовження позовної давності на строк впровадженого Кабінетом Міністрів України карантину у відповідності до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Поза увагою суду залишився і той факт, що строк дії договору визначено на 60 місяців до 20 травня 2019 року, але позивачем змінено строк виконання зобов`язання, так як направлено відповідачці вимогу про дострокове погашення заборгованості у певний строк, до 18 березня 2019 року. Тому вважав, що початок перебігу позовної давності починається саме з цієї дати. За такого просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачкою відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 11 та 29 квітня 2024 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 травня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №, за умовами якого позичальниця отримала кошти у розмірі 30 548 грн 26 коп. на споживчі цілі із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних. Відповідно до пункту 1.4.1 договору позичальниця була зобов`язана повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені кредитними договором не пізніше 20 травня 2019 року (а.с.5-7).

За умовами, викладеними у пункті 1.2.1 цього кредитного договору передбачалося, що банк надає позичальниці споживчий кредит у відповідності до умов цього договору, а позичальниця зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені кредитним договором та додатком №1 «графік платежів», що є його невід`ємною частиною, а також виконувати інші умови договору.

Згідно пунктів 1.4.2 та 1.4.3 вищезазначеного договору сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначеному в графіку платежів. Проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної пункті 1.1 даного договору. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в графіку платежів. Для розрахунку використовується база, виходячи з 365 днів у році.

Платежі по кредиту нараховуються щомісячно, виходячи зі строку кредиту, в розмірі, вказаному в графіку платежів, та підлягають сплаті позичальником в дати платежів у складі суми платежу за розрахунковий період (пункт1.4.4 договору).

Пунктом 3.11 договору про надання споживчого кредиту сторони передбачили, що договір діє до виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по цьому договору в повному обсязі.

Згідно пункту 3.3 договору кредитування, банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитним договором та/чи угодою третій особі.

Відповідно до заяви на видачу готівки №5 від 20 травня 2014 року позичальниці ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту банком виплачено кошти в розмірі 30 548 грн 26 коп. (а.с.59).

13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу №13/06/16, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло права нового кредитора за договором про надання споживчого кредитування, що був укладений банком з відповідачкою. До договору факторингу додано з витягу з акту приймання-передачі та реєстру прав вимоги (а.с.10-13, 14,15).

В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено договір факторингу №29/01/19-2, за умовами якого позивач ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» набуло права нового кредитора за цим же кредитним договором у відповідності до доданих витягу з реєстру боржників та витягу з акту приймання-передачі ( а.с.16-19, 20)

18 лютого 2019 року ТОВ ФК «Прайм Альянс» направив позичальниці вимогу №О/18/02/19/3776 про дострокове погашення кредитної заборгованості в загальній сумі 46 068 грн 05 коп., яка складається з 30 548 грн 25 коп. тіла кредиту та 15 519 грн 79 коп. заборгованості за відсотками. У вимозі заявлено про обов`язок позичальниці протягом 30 календарних днів з моменту отримання нею вимоги, але не пізніше 18 березня 2019 року, погасити усю заборгованість за договором (а.с.60-62).

Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Внаслідок порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору (пункт 1.4.1. Договору), так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням заборгованості відповідно до графіку, що є додатком до Договору (пункт 4.1.2. Договору).

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі цього договору.

Тому відмовляючи у задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що позивачем пропущено позовну давність на звернення із цим позовом, яку на переконання суду потрібно застосувати до усіх платежів за договором, як до тих, строк на виконання яких минув, так і до тих, строк на виконання яких настав відповідно до строку зміненого позивачем основного та додаткового зобов`язання.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України),

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України.

Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 цієї статті).

При цьому приписами статті 262 ЦК України встановлено, що заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Умовами укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору передбачене щомісячне погашення позичальником визначених платежів, до яких входить, як тіло кредиту, так і проценти за користування кредитом. Тобто перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачкою обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

ТОВ «ФК «Прайм-Альянс» звернулось до суду з позовом 11 листопада 2020 року.

За такого, враховуючи заяву ОСОБА_1 про застосування позовної давності, виходячи з розміру щомісячних платежів на погашення тілу кредиту, що передбачені графіком платежів, який є невід`ємною частиною договору про надання споживчого кредиту № від 20 травня 2014 року, вимоги ТОВ «ФК «Прайм-Альянс» про стягнення заборгованості за тілом кредиту, що підлягала сплаті до 11 листопада 2017 року заявлені з пропуском строку позовної давності, а тому задоволенню не підлягають.

Таким чином загальний розмір заборгованості по тілу кредиту, що підлягає стягненню з відповідача, у відповідності до розрахунку заборгованості ПАТ «ОТП Банк» за період з 11 листопада 2017 року і по день настання строку виконання усіх зобов`язань за договором становить 4 581 грн 85 коп. (а.с.110).

Частиною 1 статті 1048 ЦК України також передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1056? ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

За наведених обставин, у межах позовної давності та за визначеним розміром процентної ставки, з позичальниці на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 2 грн 59 коп..

При тому з нарахованих первісним та наступними кредиторами цих платежів не підлягає стягненню сума комісії за розрахунково-касове обслуговування, яка фактично за увесь період дії договору нарахована ПАТ «ОТП Банк» в розмірі 15 415 грн 01 коп. та у подальшому перенесена позивачем у розрахунок, як заборгованість за процентами, а у позові включена до суми боргу за тілом кредиту, в незалежності від позовної давності, оскільки її нарахування до стягнення є безпідставним.

При визначенні підстав та порядку нарахування комісії, потрібно, передусім, керуватись положеннями абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону «Про захист прав споживачів», якими кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частин 1 та 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З огляду на зміст приписів частин 1 та 2 статті 228 ЦК України умова кредитного договору про додаткову сплату позичальницею на користь кредитора під час надання кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною. Вказаний платіж є платою за послугу банку, вимагати придбання якої забороняла частина 3 статті 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Тому така умова договору порушує публічний порядок.

За змістом пункту 1.4.4. договору вбачається, що первісний позичальник встановив щомісячну сплату комісії за управління кредитом, розмір якої зазначено лише в графіку платежів та не обумовлено самим договором. Тобто ПАТ «ОТП Банк» фактично встановлено сплату комісії, без зазначення виду послуг, за які ця комісія має сплачуватись позичальницею. Жодних доказів вчинення будь-яких дій в якості послуг на користь позичальниці, матеріали справи не містять, і тому ця умова є нікчемною умовою договору, внаслідок чого сума нарахованої комісії не може бути стягнута на вимогу кредитора з позичальника.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16, та висновками Верховного Суду у постанові від 20 лютого 2019 року, зроблених під час розгляду справи 666/4957/15-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року при розгляді справи №363/1834/17, де визначено, що комісія, яка нараховується банком є послугою з обслуговування кредиту, а тому не підлягає стягненню на користь кредитора при наданні позичальниці коштів на придбання споживчої продукції.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

За загальним правилом, встановленим у частині 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За такого, колегія суддів вважає, що позивач має право вимагати до стягнення від позичальниці, яка порушили умови виконання зобов`язань, нарахованих ним на суму прострочених платежів 3 % річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України.

Але до таких правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, також застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц.

Таким чином, враховуючи розмір простроченого тіла кредиту та принцип диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України), у межах позовної давності з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 879 грн 39 коп. інфляційних втрат та 412 грн 56 коп., як три відсотки річних за прострочення грошового зобов`язання за період з 11 листопада 2017 року по 11 листопада 2020 року.

Отже з ОСОБА_1 за вказаний період підлягає стягненню 897 грн 39 коп. інфляційних втрат та 412 грн 56 коп. 3 % річних від простроченої суми.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про підстави відмови у задоволенні усіх заявлених товариством позовних вимог за позовною давністю, внаслідок чого це рішення суду слід скасувати у відповідності до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України з ухваленням нового про часткове задоволення позову ТОВ ФК «Прайм Альянс». За новим рішенням на користь товариства з ОСОБА_1 слід стягнути 5 894 грн 39 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається з: 4 581 грн 85 коп. заборгованості за тілом кредиту, 2 грн 59 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, а також 412 грн 56 коп. 3% річних від прострочених сум заборгованості та 897 грн 39 коп. втрат від інфляції.

У відповідності до положень статті 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог ТОВ ФК «Прайм Альянс» слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Прайм Альянс» 318 грн 36 коп. судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції та 477 грн 54 коп. за перегляд справи у суді апеляційної інстанції, а усього 795 грн 90 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Прайм Альянс» задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 27 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Прайм Альянс» 5 894 грн 39 коп. заборгованості, яка складається з: 4 581 грн 85 коп. заборгованості за тілом кредиту, 2 грн 59 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, 412 грн 56 коп. 3% річних від прострочених сум заборгованості та 897 грн 39 коп. втрат від інфляції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Прайм Альянс» 795 грн 90 коп. судових витрат за перегляд справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О.О. Ямкова

Судді В. В. Коломієць

О.В. Локтіонова