Справа № 489/1271/24
Номер провадження 2-о/489/65/24
РІШЕННЯ

Іменем України

28 лютого 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за заявою ОСОБА_3 (далі - заявник), заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису

встановив

В лютому 2024 року представник заявника звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є колишніми чоловіком і дружиною (шлюб розірвано відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.03.2021 у справі №489/5654/20). Від шлюбу заявник та заінтересована особа мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заінтересована особа своїми діями систематично завдає заявнику ОСОБА_3 та її дочці ОСОБА_4 моральних і фізичних страждань, а також переслідує їх. Зі слів заявника, представнику стало відомо, що обставини завдання моральних і фізичних страждань, переслідування та погрози ОСОБА_3 є систематичними. Після винесення термінового заборонного припису від 13.02.2024 ОСОБА_3 з ОСОБА_4 змушені були виїхати з міста Миколаєва через стрес, страх та паніку, викликані діями ОСОБА_2 . Заявник є постраждалою особою в розумінні ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» і потребує видачі обмежувального припису стосовно кривдника ОСОБА_2 . Представник заявника просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на 6-ти місячний строк, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити наближатися на відстань ближче, ніж на 100 метрів до місця проживання ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заявник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник заявника в судовому засіданні вказав на те, що постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.12.2023 ОСОБА_2 було визнано винним у вигляді адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн.

ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив, що він притягався до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, але зазначив, що він не застосовував фізичного насильства до ОСОБА_3 , а вчинив лише сварку.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, вбачається, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.03.2021 у справі №489/5654/20 розірвано шлюб, зареєстрований 29.12.2015 Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №1028 від 29.12.2015, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; післяшлюбе прізвище позивача визначено як « ОСОБА_5 »; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, з подальшою індексацією, починаючи з 16.11.2020 до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Відповідно до копії Довідки №280, виданої у Приймальному консультативно-діагностичному відділенні КНП «ПЦМБЛ», ОСОБА_3 встановлено діагноз забій шийного відділу хребта.

Згідно з копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №244896 від 13.02.2024 стосовно кривдника ОСОБА_2 застосовувалися заходи термінового заборонного припису: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (постраждала особа ОСОБА_3 ). Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 5 діб з 18 год. 15 хв. 13.02.2024 та діяв до 18 год. 15 хв. 18.02.2024.

Відповідно до копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №244897 від 13.02.2024 стосовно кривдника ОСОБА_2 застосовувався захід термінового заборонного припису, а саме, заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (постраждала особа ОСОБА_4 ). Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 5 діб з 18 год. 15 хв. 13.02.2024 та діяв до 18 год. 15 хв. 18.02.2024.

З копії пояснень ОСОБА_3 від 19.02.2024 вбачається, що вона не забороняла ОСОБА_2 спілкуватись з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, ОСОБА_3 зазначила, що 09.09.2023 приблизно о 20:00 год. ОСОБА_2 прийшов до неї та дитини у нетверезому стану, сильно вдарив ОСОБА_3 по обличчю, погрожував заявнику і виражався нецензурною лайкою. Також, 13.02.2024 приблизно о 18:00 год. ОСОБА_2 висловлювався нецензурною лайкою, погрожував знищити ОСОБА_3 найближчим часом, а після цього вдарив заявника кулаком по спині. Дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сильно злякалася.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч.1 ст. 350-2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) заява про видачу обмежувального припису може бути подана: особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

В ч.2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з ч.2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч.4ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно з п. 9 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № № 756/3859/19 від 05.09.2019 зазначено, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Відповідно до преамбули Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» його мета саме у запобіганні та протидії домашньому насильству. При цьому важливою є і встановлена послідовність двох зазначених завдань. Обмежувальний припис визначений у цьому законі як один з інструментів досягнення відповідних завдань. Його реалізація передбачена як в межах ЦПК України (частина восьма статті 26 цього Закону), так і в межах КПК України (частина десята статті 26 цього Закону). Обмежувальний припис, передбачений КПК України є інструментом додаткового захисту постраждалого учасника кримінального провадження, завдання якого відповідно до статті 2 КПК України є значно ширшими, а кінцева мета - не тимчасовий захід перестороги, а вирішення питання відповідальності винної особи. Тобто в межах кримінального провадження обмежувальний припис визначений лише як супутній інструмент захисту права - кінцевим завданням судового процесу, в межах якого він може бути застосований, є покарання винної особи. Метою ж реалізації обмежувального припису в межах ЦПК України є саме реалізація тимчасової перестороги, тимчасового заходу захисту на підставі оцінки ризиків здійснення домашнього насильства або його повторення (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 531/352/22 від 22.02.2023).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 711/3693/22 від 09.03.2023 зазначено, що Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Верховний Суд зауважує, що вирішуючи питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису, суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Докази, що додають до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими. Як докази до заяви можуть додаватись, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Заявником та його представником не надано до суду доказів того, що ОСОБА_2 телефонував, погрожував ОСОБА_3 в телефонному режимі або через листування, розшукував заявника.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 вчиняв насильство психологічного, фізичного характеру стосовно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або в її присутності.

Довідка №280, видана у Приймальному консультативно-діагностичному відділенні КНП «ПЦМБЛ», якою ОСОБА_3 встановлено діагноз забій шийного відділу хребта, не містить дату її видачі (відсутня дата встановлення заявнику вказаного діагнозу), а також відсутні докази, що забій шийного відділу хребта заявника спричинено умисними діями ОСОБА_2 внаслідок застосування останнім фізичного насильства до ОСОБА_3 .

Суд враховує, що відносно ОСОБА_2 раніше були винесені термінові заборонні приписи, але останній продовжує вчиняти домашнє насильство психологічного характеру відносно заявника. Психологічне насильство з боку ОСОБА_2 проявляється в безпідставній агресії, вираженні нецензурною лайкою.

Суд вважає, що існує високий рівень вірогідності повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо заявника, і такі ризики є реальними.

ОСОБА_3 , як жертва домашнього насильства, з урахуванням та оцінкою наявних ризиків потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки ігнорування ОСОБА_2 застосованих працівниками поліції до нього заходів впливу, повторюваність вчинення ним протиправних дій щодо заявника, дають підстави вважати вірогідним продовження чи повторне застосування ОСОБА_2 до заявника психологічного насильства.

На підставі вище викладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, тому необхідно видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), громадянина України, поклавши на нього на строк шість місяців такий обов`язок: заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше, ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи відсутність доказів застосування фізичного чи психологічного насильства відносно дитини та шляхом листування або в телефонному режимі, то в цій частині заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 263-265, 350-2 ЦПК України, суд

вирішив

Заяву ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), громадянина України, поклавши на нього на строк шість місяців такий обов`язок:

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше, ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Відділення поліції №2 Миколаївського районного управління ГУНП в Миколаївській області для взяття особи на профілактичний облік та Виконавчий комітет Миколаївської міської ради.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Інформація про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ; адреса: АДРЕСА_4 .

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.02.2024.

Суддя В. В. Кокорєв