№ справи687/737/24
№2/687/267/2024
20 листопада 2024 року Чемеровецький районний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого - судді Борсука В.О.,
з участю секретаря - Снігур А.І.,
з участю представника позивача -
ОСОБА_1 ,
з участю представника відповідача-
ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду селища Чемерівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Україна-Агро-2С» про розірвання договору емфітевзису,-
В судове засідання представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання з`явилася, позов не визнала.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Зі змісту договору, а саме п. 3.1 передбачено, що плата за право користування земельною ділянкою, яке передається власником землекористувачу за цим договором встановлюється за погодженням сторін та складає 90 005,00 гривень за весь термін (строк) дії даного договору.
Згідно п. 3.2 договору, зазначений в п. 3.1 договору розмір плати за користування земельною ділянкою є зафіксованим та таким, що не відповідає коригуванню при виплаті ні на інфляції, а ні на будь-якій інші індекси та коефіцієнти.
Згідно п. 3.3 договору, плата за користування земельною ділянкою сплачується Землекористувачем у грошовій формі, шляхом перерахування вказаних коштів на розрахунковий рахунок власника.
З метою встановлення факту належного виконання сторонами умов договору, адвокатом надіслано відповідачу запит про надання підтверджуючих документів здійснення оплати.
Крім того, представником відповідача ПП «Україна-Агро-2С» надано лист Вих. №60 від 24.06.2024 року ОСОБА_3 та його представнику, зі змісту якого вбачається, що провівши внутрішню перевірку було з`ясовано, що колишнім головним бухгалтером при проведенні розрахунків з ОСОБА_4 по договору емфітевзису від 19.08.2020 року, а саме вирахування податків, було стягнено не 18 % - податку з доходу фізичної особи, а 19,5 %, та окремо 1,5% - військового збору, що в сукупності складає 20,5%, а не 19,5 %, тобто недоотримано 1350 гривень, які відповідач погоджується виплатити спадкоємцю.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до п. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до п. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Таким чином, ч. 2 ст. 651 ЦК України дозволяє розірвання договору лише тоді, коли порушується істотний характер, оскільки має дотримуватися принцип пропорційності порушення і відповідальності.
Із вказаного вбачається, що для встановлення можливості розірвання спірного договору необхідно визначити чи були допущені відповідачем саме істотні порушення умов такого договору, чи наявна шкода і її розмір внаслідок дій (бездіяльності), а також співвіднести очікуваний результат від укладеного договору та фактичні обставини внаслідок неналежного його виконання.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2019 року в справі № 911/2755/18.
В судовому засіданні позивачем не надано доказів, що порушені істотні умови договору, оскільки арифметична помилка не є порушенням істотних умов договору і не може бути підставою для розірвання договору.
Крім того, не зазначено, яка саме шкода завдана позивачу, оскільки не може бути розцінена помилкова недоплата, як значна шкода, також недоплата у розмірі 1350 гривень становить лише половину прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць станом на 01.01.2024 року згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік".
Що стосується доводів сторони позивача про не виконання договору емфітевзису, як підстави для розірвання договору, то на підтвердження цих обставин суду не було надано жодних належних та допустимих доказів, оскільки згідно роздруківки з Укрпошти, а саме перевірки статусу відстеження вбачається, що позивач та його представник отримали 04.07.2024 року та 25.07.2024 року особисто лист ПП «Україна-Агро-2С» Вих. №60 від 24.06.2024 року, щодо доплати по договору емфітевзису, тобто недоотриманих 1350 гривень, які відповідач погодився виплатити спадкоємцю, однак будь-яких дій не вчинили.
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
З огляду на наведене, та враховуючи, що кошти за договором емфітевзису було сплачено, однак помилково не доплачено кошти у розмірі 1350 гривень, які відповідач готовий виплатити, про що свідчить лист ПП «Україна-Агро-2С» Вих. №60 від 24.06.2024 року, а також підтверджено в судовому засіданні представником відповідача, однак позивач ухиляється від отримання даних коштів, а тому відсутні істотні порушення, які можуть бути підставою для розірвання вказаного договору.
Оскільки позивачем не доведено належними, достатніми, допустимими та достовірними доказами факт істотного порушення землекористувачем своїх зобов`язань за договором емфітевзису, а тому у задоволенні позовних вимог про розірвання договору емфітевзису слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 610, 626-627, 629, 638, 651 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -
В позові ОСОБА_3 до Приватного підприємства «Україна-Агро-2С» про розірвання договору емфітевзису - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.
Повний текст рішення виготовлено 29.11.2024 року.
Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_1 .
Суддя Борсук В.О.