П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року м. Київ

Справа №362/6790/21

Апеляційне провадження №22-ц/824/5711/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Ковбель М.М., 30 травня 2023 року в м. Василькові, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за використану електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії у розмірі 44988, 24 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що до 01 січня 2019 року, до запровадження нового ринку електричної енергії відповідач була споживачем ПрАТ «Київобленерго», що підтверджується копією Договору №200848280/Д/п 10863742 про користування електричною енергією від 05 травня 2009 року, а також додатками до вказаного договору.

В подальшому, між ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» та ОСОБА_1 було укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №400848280 від 01 січня 2019 року, відповідно до якого відповідач є споживачем електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на положення Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правила роздрібного ринку електричної енергії, позивач зазначав, що відповідач порушує такі вимоги оскільки не проводить оплату за використану електричну енергію, внаслідок чого станом на 13 грудня 2021 року має заборгованість в розмірі 44988,24 грн.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2023 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» заборгованість у сумі 44988, 24 грн та 2270, 00 грн у відшкодування судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідно до доказів, наданих позивачем, відповідач була споживачем електричної енергії та мала заборгованість по сплаті за її споживання, а тому заявлені позовні вимоги грунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2023 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення - залишено без задоволення.

Не погодилась із заочним рішенням суду відповідач, її представником подана апеляційна скарга, в якій стверджується про порушення судом норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи. Відповідач вказує на те, що позивач, листом вих. №3126 від 11 жовтня 2021 року звернувся до оператора системи розподілу з проханням надати інформацію щодо фактичного обсягу розподіленої електричної енергії відповідачу, на що останнім було отримано Довідку №04/530/17012/ від 20 жовтня 2021 року, в якій вказано період січень 2019 року - вересень 2021 року. Проте, позивач в помісячному розрахунку заборгованості відповідача здійснив розрахунок в період з січня 2019 року по листопад 2021 року, що ставить під сумнів дані, вказані у графі про споживання електроенергії за період жовтень - листопад 2021 року, адже ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» не надавав відомості за вказаний період.

Звертає увагу, що відповідач не підписувала заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, не здійснювала оплату рахунка, отриманого від постачальника та не здійснювала фактичне споживання електричної енергії, адже не проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Також позивачем не було надано доказів, які б підтверджували направлення на адресу відповідача рахунків за електроенергію, повідомлень про необхідність сплати заборгованості та попередження про відключення від постачання електричної енергії, в разі несплати, доказів сплати коштів на рахунок ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» у спірний період. Посилання позивача на укладення договору шляхом заявочного приєднання споживача до умов договору про постачання електроенергії, опублікованих у ЗМІ та на веб-сайті, є неналежними, оскільки матеріали заяви не містять доказів подання відповідачем відповідної заяви на приєднання та доказів її приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Вказує, що судом не було встановлено справжність правової природи укладення між сторонами договору та правомірність здійснення помісячного розрахунку заборгованості відповідача.

Крім того, звертає увагу, що на підставі акту №188207 від 03 липня 2020 року було здійснено заміну лічильника, з моменту встановлення нового лічильника, не здійснювалось споживання електроенергії, що підтверджується актом контрольного огляду вузла обліку №494164 від 05 жовтня 2023 року, а також здійснено повне відключення енергопостачання до трансформатора відповідача. Відтак, розрахунок заборгованості в період з липня 2020 року по листопад 2021 року в сумі 12065, 76 також є неправомірним.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Крім того, до апеляційної скарги відповідачем було додано клопотання про долучення доказів, в якому ОСОБА_2 просила долучити електронний доказ на USB флеш-накопичувачі №98717F6B3, акт контрольного огляду вузла обліку (засобу обліку) №494бліку) №494164 від 05 жовтня 2023 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» вказує на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та такими, що не спростовують висновки викладені в рішенні суду. Зокрема, представник зазначає про те, що ОСОБА_1 мала договірні відносини з попереднім електропостачальником, ПрАТ «Київобленерго» було передано позивачу інформацію про відповідача, як споживача електричної енергії.

Також зазначає, що відповідач не здійснювала заходи, спрямовані на розірвання договору про постачання електричної енергії, який діяв до 01 січня 2019 року, не робила офіційне повідомлення про звільнення приміщення, не подавала до оператора системи розподілу заперечень щодо укладення договору про надання послуг з розподілу електроенергії. Таким чином, і вертикально інтегрований суб'єкт господарювання, і оператор системи розподілу в подальшому і постачальник, отримуючи інформацію про наявність споживання за точкою комерційного обліку правомірно вважали, що споживання здійснює саме відповідач.

На підставі викладеного, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 червня 2018 року № 429, позивач отримав ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу /а.с.5-6/.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 було затверджено, що взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії також регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії.

01 січня 2019 року позивачем шляхом приєднання відповідача до умов договору про постачання електричної енергії універсальних послуг, опублікованого на веб-сайті позивача та фактичного споживання відповідачем електричної енергії було укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №400848280 /а.с. 7-8/.

Даний договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до цього договору; умови цього договору є однаковими для всіх споживачів.

Пунктом 8 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 визначено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до п. 2.1. Договору № 400848280 від 01 січня 2019 року, постачальник продавав електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач мав оплачувати постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами Договору.

Згідно вказаного вище договору, обсяг проданої споживачу електроенергії визначався Оператором системи розподілу.

Відповідно до п. 5.1. Договору № 400848280 від 01 січня 2019 року споживач розраховувався з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором (НКРЕКП), згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком №3 до договору.

За даним договором, ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни.

Пунктом 5.10. Договору № 400848280 від 01 січня 2019 року передбачено, що оплата рахунка постачальника за договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.

На виконання умов укладеного між сторонами Договору, позивач здійснював постачання електричної енергії на об`єкт відповідача та щомісячно направляв рахунки на сплату споживчих послуг із визначенням обсягу наданих послуг та ціни /а.с.32-66/.

В порядку визначеному ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилами ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинної на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч.3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Положеннями ст.27 цього Закону визначений порядок оформлення претензій споживачів.

Так, у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг.

Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 затверджено Правила роздрібного ринку (далі - Правила).

Відповідно до п. 2.1.4 розділу ІІ Правил роздрібного ринку, договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил.

Споживачі укладають договір споживача про розподіл (передачу) електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору за наявності чинного паспорта точки розподілу. У разі надання послуги з приєднання до електричних мереж, ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є оператор системи (п. 2.1.3 розділу ІІ Правил).

В редакції п. 3.1.7. Правил, договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

Згідно п. 1.2.15. Правил, укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил.

Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

Отже, наявні матеріали справи підтверджують наявність договірних правовідносин щодо постачання електричної енергії між ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» як постачальником і ОСОБА_1 , як споживачем.

Подані позивачем письмові докази підтверджують, що ОСОБА_1 не відмовлялася від отримання послуг з постачання електричної енергії, які надає ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія».

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження направлення відповідачем на адресу позивача заперечень щодо договірних відносин.

Відповідачем не було надано доказів неотримання послуг з постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 . А сам по собі факт непроживання за вказаною адресою не є тому підтвердженням. Крім того, з листа ТОВ «Київської обласної енергопостачальної компанії», на який посилались обидві сторони вбачається, що основна частина боргу виникла в лютому 2019 року внаслідок значного збільшення обсягу споживання, а в подальшому має місце як систематичне споживання електроенергії, так і в деяких місяцях відсутність споживання.

Вказане, з урахуванням доказів протилежного, не дає підстав для сумнівів щодо споживання відповідачем електроенергії та правильності їх нарахування.

Також не можуть бути прийняті до уваги суду посилання на акт щодо заміни лічильника, оскільки цим актом інші обставини не встановлені.

А отже, факт відсутності споживання електроенергії відповідачем не доведений. При цьому, слід зазначити що апеляційний суд не приймає до уваги наданий відповідачем флеш-накопичувач з відеозаписом, оскільки він наданий з порушенням порядку надання доказів і не є належним та допустимим доказом у цих правовідносинах, так як звірка обсягів споживання послуг проводиться сторонами договору і оформлюється відповідним актом.

Будь-яких обґрунтувань, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 забезпечується електричною енергією на підставі договору з іншим товариством, ОСОБА_1 також не було надано.

Враховуючи, що у період з 01 січня 2019 року по грудень 2021 року, ОСОБА_1 отримувала послуги з постачання електричної енергії, тобто, споживала електричну енергію, тому, вона зобов'язана оплатити отримані послуги.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне та правильне по суті рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук