КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Калініна Сергія Костянтиновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 04 березня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року АТ «Універсал Банк» звернулось до суду із зазначеною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки монобанк.

02.12.2019 року відповідачка звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 02.12.2019 року.

На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 35 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок.

Банк свої зобов`язання перед відповідачкою відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі. Проте відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 11.07.2023 року становить 76 285,25 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

В зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідачки на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг від 02.12.2019 року у розмірі 76 285,25 грн та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 04 березня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 02.12.2019 року, що виникла станом на 11.07.2023 року у розмірі 76 285 гривень 25 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» витрати по сплаті судового збору у сумі 2 684 гривні 00 копійок.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, адвокат Калінін Сергій Костянтинович, який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Також просив стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати по оплаті послуг Адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої (правової) допомоги в судах першої та апеляційної інстанціях в загальному розмірі 12 000 грн.

Вважає, що рішення Подільського районного суду міста Києва від 04.03.2024 року по прийняте з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою неправильне вирішення справи по суті, не сприяв повному, об`єктивному її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором станом на 11.07.2023 року, посилався на Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, розміщених на сайті: https://www.monobank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що саме з даними Умовами та правилами відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо користування кредитними коштами та щодо сплати пені та комісії за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до матеріалів справи розмірах і порядках нарахування.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилався також на те, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути; укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.monobank.ua) змінювалися AT «Універсал Банк».

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату пені та комісії за користування кредитними коштами надані банком, а також розміру нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вказував, що крім Анкети-заяви, відсутні ознаки накладення цифрового чи фізичного підпису відповідача чи будь-яких інших ознак підпису, які б фіксували дату ознайомлення і погодження позичальника із запропонованими у цих документах умовами кредитування.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику умови кредитного договору решта складових кредитної угоди не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з позичальником кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що оскільки позивачем не доведено погодження з відповідачем розміру відсотків за користування кредитом та неустойки за прострочені платежі будь-якому розмірі, тому відсутні правові підстави для стягнення відповідача на користь позивача суми овердрафту у розмірі 41 285,25 грн за договором кредиту.

Зазначав, що із розрахунку позивача та виписки по рахунку (надану відповідачем), вбачається що відповідач вніс на рахунок коштів, натомість внесені кошти було зараховано в рахунок сплати відсотків за використання кредитного ліміту, щодо яких відсутні докази про досягнення сторонами згоди.

Таким чином, позивачем, за весь час користування банківськими картками, безпідставно з рахунку відповідача стягнуто відсотки за користування кредитом, які в сумі перевищують кредитний ліміт в розмірі 35 000,00 грн, що підтверджується долученим до позову розрахунком.

Проте, позивачем при зверненні до суду не надано доказів погодження сторонами розміру процентів за користування кредитом та штрафів за порушення грошового зобов`язання, тобто внесені ОСОБА_1 кошти йшли на погашення заборгованості по тілу кредиту.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк до суду апеляційної інстанції не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що відповідачка лише частково здійснювала операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Поповнення, які проводила відповідачка свідчать про те, що вона усвідомлювала, що винна банку кошти, які використала з кредитного ліміту, а отже повною мірою розуміла наслідки та була ознайомлена з умовами використання наданих їй коштів. Тому суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк» у повному обсязі.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем в частині незадоволених позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується, а тому не становить предмет даного апеляційного розгляду.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язує повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Встановлено, що 02 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 02.12.2019 року.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг (п. 2).

Відповідно до п. 3 анкети-заяви, відповідач підтвердила, що ознайомилась з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримала їх примірники у мобільному додатку, що складають договір та зобов`язалась виконувати його умови. Окрім цього, відповідач беззастережно погодилась з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Підписанням анкети-заяви відповідач засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердила, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6).

Відповідно до п. 11 анкети-заяви усе листування щодо цього договору відповідач просила здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 11.07.2023 року загальний розмір заборгованості відповідачки за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 76285,25 грн (а.с. 6-7).

Також, позивачем до матеріалів справи долучено: витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи (а.с. 9-21); Витяг з Тарифів за карткою Monobank (а.с. 22-23), паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с. 24-27), завірену позивачем копію паспорта відповідача (а.с. 27); банківську ліцензію № 92 від 10.10.2011 року (а.с. 29); виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо АТ «Універсал Банк» (а.с. 30), витяг зі статуту ПАТ «Універсал Банк» (а.с. 31-32).

Довідкою про наявність рахунку від 12.02.2024 року підтверджено, що відповідачці відкрито рахунок № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , тип рахунку - чорна картка, валюта рахунку UAH, статус картки активна до 03/24 (а.с. 137).

З довідки про розмір встановленого кредитного ліміту вбачається, що 02.12.2019 року відповідачу встановлена сума кредитного ліміту в розмірі 18 000 грн, 30.05.2020 - 35000 грн (а.с. 132).

Банком було надано виписку по рахунку відповідача, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , користувалась отриманою кредитною карткою та частково погашала утворену заборгованість, що у свою чергу, свідчить про отримання останньою кредитної картки з кредитним лімітом з подальшим його збільшенням (а.с. 133-136).

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку задовольняючи позовні вимоги, оскільки матеріалами справи підтверджено, що між сторонами 02 грудня 2019 року було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором АТ «Універсал Банк» виконало своєчасно і повністю, надавши кредитні ресурси в повному обсязі. Як вбачається із виписки про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 , остання користувалась кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору, що не спростовано доводами апеляційної скарги відповідачки, як не спростовано і розрахунку заборгованості та її відсутності.

В матеріалах справи відсутні докази щодо оспорювання кредитного договору чи визнання його недійсним в судовому порядку.

Отже суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, правильно визначився з характером спірних правовідносин та вірно застосував норми права, та як наслідок дійшов правомірного висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором, яка обґрунтована доказами, наявними у матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що Умови і правила обслуговування в AT «Універсал Банк», Тарифи, та інші документи окрім анкети-заяви не містять підпису відповідача та позивачем не доведено, що саме ці Умови і правила обслуговування в AT «Універсал Банк», тарифи, розумів відповідач, ознайомившись і погодившись з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки зі змісту Анкети-заяви, яка була підписана 02 грудня 2019 року відповідачкою, а саме відповідно до п. 3 вбачається, що клієнт (відповідачка) підписанням цього договору підтверджує, що вона ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього відповідачка беззастережно погоджується з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погоджується з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Враховуючи те, що послуги АТ «Універсал Банк» надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи, були надані відповідачу саме через мобільний додаток, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 була ознайомлена з Правилами, які діяли на час підписання Анкети-заяви, та відповідно до ст.ст. 3, 627 ЦК України вона добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. Отже, заповненням анкети-заяви відповідачка підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови укладеного з ним договору.

Тому відсутні підстави вважати, що відповідачка не знала чи не була ознайомлена зі змістом Умов і правилами надання банківських послуг. Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доведеність існування між сторонами по справі договірних зобов`язань та суми боргу, яка вказана і в розрахунку заборгованості і в позовній заяві.

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом першої інстанції практики Верховного Суду по даній категорії справ, зокрема, правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки вказана правова позиція висловлена щодо відмінних за своєю правовою природою відносин.

Правові висновки у вищезазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду зроблені судом касаційної інстанції щодо інших кредитних угод, з іншими умовами, правилами та сторонами, зокрема у кредитних відносинах, які виникли на підставі договору укладеного у письмовій формі відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України.

Колегія суддів звертає увагу, що у межах даної цивільної справи, відповідачка ОСОБА_1 , підписавши анкету-заяву, не лише отримала кредитні кошти, а і систематично користувалась наданим банком кредитом, періодично вносячи кошти на його погашення, в тому числі, і на погашення відсотків за користування кредитними коштами, тим самим висловлюючи свою згоду із запропонованими банком умовами щодо нарахування та сплати таких відсотків.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності першочергового зарахування внесених коштів на погашення заборгованості саме за тілом кредиту ґрунтуються на неправильному розумінні умов укладеного договору та норм чинного законодавства, що регулюють спірні відносини.

Інші доводи апеляційної скарги представника відповідача висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін, тому колегія суддів вважає, що відсутні підстав для стягнення на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката, сплачених або таких, що мають бути сплачені ним, як стороною не на користь якої ухвалене судове рішення за результатом апеляційного перегляду даної справи по суті спору, відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, вимоги щодо стягнення з позивача на користь скаржника судових витрат, не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Калініна Сергія Костянтиновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 04 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «16» травня 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Г. Гаращенко

В.І. Олійник