Провадження № 2/161/3412/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської областів складі:

головуючого судді Гриня О. М.,

за участю секретаря судового засідання Жежерун Д.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Слупко О.М.

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Хомича Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод користування майном шляхом виселення,-

В С Т А Н О В И В:

13 червня 2024 року позивач звернулася до суду з цим позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Цю квартиру у грудні 2023 року вона надала безоплатно в користування відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з умовою оплати ними житлово-комунальних послуг за вказаною адресою. Письмових договорів сторони не укладали, а кінцевого строку користування не визначили.

Разом з тим, після вселення у квартиру, відповідачі розпочали ремонті роботи, які позивач, як власник, не погоджувала.

У зв`язку з цим нею прийнято рішення про дострокове розірвання договору та заявлена до відповідачів досудова вимога про звільнення житла, яку відповідачі не виконують.

Посилаючись на вищевикладене позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_1 квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення з квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без надання іншого житла.

Відповідачі письмового відзиву на позов не подали.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги заперечив. Узагальнені доводи цього відповідача зводяться до того, що між сторонами існує усна домовленість про користування квартирою, сама відповідач є інвалідом, не має іншого житла.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 (а.с.8).

Сторонами не заперечується, що у грудні 2023 року надала безоплатно в користування відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 цю квартиру.

01 березня 2024 року засобами поштового зв`язку позивач надіслала відповідачам повідомлення про відмову від договору та з вимогою звільнити квартиру з 10 червня 2024 року (а.с.24-30).

Зі змісту пояснень сторін слідує, що добровільно відповідачі квартиру не звільнили.

Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Зі змісту укладеного між сторонами усного договору про безоплатне користування квартирою слідує, що за своєю суттю він є договором позички укладеного стосовно нерухомого майна (квартири) на невизначений строк.

Відповідно до частини першої статті 827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом установленого строку. Водночас стаття 831 цього Кодексу регламентує, що якщо сторони не встановили строку користування річчю, він визначається відповідно до мети користування нею; відповідно до частини третьої статті 834 ЦК України особа, яка стала власником речі, переданої у користування, має право вимагати розірвання договору, який укладено без визначення строку.

Отже, строк користування не є істотною умовою договору позички, а річ за таким договором може передаватися в користування без визначення строку. У такому разі якщо строк користування річчю не може бути визначений відповідно до мети користування нею, за аналогією закону має застосовуватися частина друга статті 763 ЦК України, відповідно до якої якщо строк найму не встановлений, то договір найму вважається укладеним на невизначений строк; кожна зі сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а в разі найму нерухомого майна за три місяці. Тобто відповідач у цій справі скористався своїм правом на відмову від договору позички.

Такий правовий висновок викладений у п.п.35-36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року №910/15100/17, яка є релевантна і для цих правовідносини.

В даному випадку, позивач у встановленому порядку за три місяці попередила відповідачів про відмову від договору позички, відповідачі втратили будь-яке право на законне користування квартирою позивача і повинні були виселитися з неї добровільно, починаючи з 10 червня 2024 року, як вимагала позивач.

Оскільки відповідачі продовжують користуватися квартирою позивача після відмови від договору позички, в такому випадку діють правила ст.391 ЦК України, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Тому, зважаючи на те, що проживання відповідачів у спірній квартирі перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, відповідачів слід виселити з цієї квартири, задовольнивши позов повністю.

При цьому посилання представника відповідача ОСОБА_2 на наявність у неї інвалідності та відсутності іншого житла, не є перешкодою для виселення, оскільки відносини між сторонами є договірними, відповідачам повинні були бути відомі вимоги законодавства, що регулює відносини між сторонами, зокрема і право позичкодавця відмовитися від договору позички у будь-який час, а самим відповідачам був наданий достатній час для добровільного виселення та підшукування іншого житла три місяці.

Питання про розподіл судових витрат слід вирішити в окремому судовому засіданні, згідно правил п.5 ч.7 ст.265 ЦК України.

Керуючись ст.265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод користування майном шляхом виселення задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_1 квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення з квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без надання іншого житла.

Призначити судове засідання щодо вирішення питання розподілу судових витрат на 05 грудня 2024 року 11 год. 00 хв. в залі судових засідань за адресою: м. Луцьк, вул. Лесі Українки буд. № 24, каб. № 11.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , іпн НОМЕР_1 ;

Відповідач 1: ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 ;

Відповідач 2: ОСОБА_3 : АДРЕСА_4 , іпн НОМЕР_2 ;

Повне рішення суду складено та підписано 25 листопада 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Олександр ГРИНЬ