Провадження № 22-ц/811/712/24 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 лютого 2024 року в справі за позовом акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

в грудні 2023 року акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулось в суд з позовом, в якому просили стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 183 339,77 грн, а також судовий збір в розмірі 2 750,10 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 25 березня 2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №R01.00607.007796609, згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 128 088, 23 грн зі сплатою 35,01 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів, у терміни, передбачені кредитним договором, графіком щомісячних платежів. Банк у повному обсязі виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору. Відповідачка не повернула отриманий кредит у встановлений кредитним договором термін та не сплатила нараховані відсотки, комісію, інші платежі за кредитним договором.

Останню сплату (зарахування) по кредитному договору відповідачкою здійснено 02 вересня 2022 року, у зв`язку із чим сума боргу відповідачки за кредитним договором станом на 06 листопада 2023 року становить: прострочений борг - 122 229,46 грн, прострочені проценти 61 110,31 грн., а всього 183 339,77 грн.

Заборгованість відповідачки підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ) та довідкою розрахунком заборгованості станом на 06 листопада 2023 року.

Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу відповідачки направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 05 вересня 2023 року. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачку було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до відповідачки будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просили позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 05 лютого 2024 року позовні вимоги акціонерного товариства «Ідея Банк» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за договором кредиту та страхування №R01.00607.007796609 від 25 березня 2021 у розмірі 183 339,77 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» 2 750,10 грн.

Рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржилаОСОБА_1 , подавши в березні 2024 року апеляційну скаргу, в якій міститься прохання рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 лютого 2024 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Аналіз змісту апеляційної скарги свідчить про те, що відповідач ОСОБА_1 не заперечує факту укладення 25 березня 2021 року між АТ «Ідея Банк» та нею кредитного договору № R01.00607.007796609, згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 128 088,23 грн зі сплатою процентів в розмірі 35,01 % річних від залишкової суми кредиту. Зокрема, зазначила, що нею систематично здійснювались оплати за кредитним договором до 02 вересня 2022 року. Однак, порушення нею виконання зобов`язань відбулося у зв`язку з настанням обставин непереборної сили, а саме, введення в Україні 24 лютого 2022 року воєнного стану.

Вважає, що надані позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені працівниками банку - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносин видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому, на її думку, немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір.

Звертає увагу й на те, що позивачем не надано суду доказів укладення та оформлення між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів банку, що в сукупності із заявою свідчило б про укладення у належній формі договору між сторонами про надання банківських послуг. Разом з тим, долучені до матеріалів справи вищезазначені документи не містять підпису позичальника, відтак, позивачем не доведено, що відповідач була ознайомлена з такими.

Мотивує апеляційну скаргу також і тим, що позивачем не надано доказів того, що відповідна картка передбачена умовами Заяви, була видана відповідачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують строк дії картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку.

Окрім того, позивачем не надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником, а додана до матеріалів справи Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки не містить відомостей про отримання вказаних документів з боку позичальника, ознайомлення останньої із вказаною Довідкою та Прикладами використання кредитних коштів на кредитці.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, Тарифи банку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

11 квітня 2024 року зареєстровано відзив акціонерного товариства «Ідея Банк» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 лютого 2024 року, в якому міститься прохання відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відзив на апеляційну скаргу мотивований законністю та обґрунтованістю рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вищенаведеного, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

За приписами частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, 25 березня 2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № R01.00607.007796609, згідно якого відповідачка отримала кредит в розмірі 128 088,23 грн. зі сплатою процентів в розмірі 35,01 % річних від залишкової суми кредиту.

Відповідно до п.1.2 позичальник укладенням цього договору дає доручення банку, а банк, за дорученням позичальника, надає кредит у день підписання даного договору шляхом переказу коштів в сумі 128 088,23 грн. з позичкового рахунку позичальника на рахунок № НОМЕР_3 в АТ «Ідея Банк», МФО 336310, призначення платежу «Погашення кредитної заборгованості договір «А03.00607.006311161 від 04.02.2020». Банк надає кредит строком на 96 місяців. Датою видачу кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку позичальника для зарахування за призначенням.

Відповідно до приписів статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується меморіальними ордерами №9316104 від 25 березня 2021 року, № 9316106 від 25 березня 2021 року та випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ).

Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк.

За умовами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу відповідачки направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 05 вересня 2023 року. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачку було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до відповідачки будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

Однак, відповідач належним чином не відреагував на вимогу та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконав.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості у зв`язку із неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором її заборгованість станом на 06 листопада 2023 року становить183 339,77 грн, з яких прострочений борг 122 229,46 грн, прострочені проценти 61110,31 грн.

Заборгованість відповідачки підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ) та довідкою розрахунком заборгованості станом на 06 листопада 2023 року.

У справі що переглядається встановлено, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, що підтверджується належним чином засвідченою копією Кредитного договору з додатками, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Контррозрахунку, який би спростовував неправильність розрахунку, поданого позивачем, відповідачем не надано ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій.

Таким чином, встановивши, що відповідачка ОСОБА_1 належним чином не виконала взятих на себе за кредитним договором №R01.00607.007796609 зобов`язань, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 25 березня 2021 року в розмірі 183 339,77 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на ненадання позивачем підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, Тарифи банку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, та на те, що наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин, колегією суддів відхиляються, як такі, що не узгоджуються з поданими доказами. Так, за обставинами даної справи укладався кредитний договір, а не договір приєднання. Всі істотні умови передбачені саме кредитним договором, який підписаний сторонами, жодною із сторін такий не оспорювався і є чинним. Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, анкета заява позичальника про приєднання до таких позивачем до матеріалів справи не долучались.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наданими акціонерним товариством «Ідея Банк» доказами, які є в матеріалах справи та належним чином оцінені судом першої інстанції, а відтак, такі не можуть спростувати правильних висновків суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 травня 2024 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич