Справа № 930/301/24
Провадження № 2/930/312/24
З А О Ч НЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.04.2024 року Немирівський районний суд
у складі: головуючого судді - Науменка С.М.
за участю: секретаря судового засідання Андрущак Л.П.
учасників справи: представника позивача прокурора Немирівської окружної прокуратури Гаврилова Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів, цивільну справу за позовом Керівника Немирівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Фермерське господарство «ПЕРСПЕКТИВА» ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації,
Разом з тим встановлено, що між ОСОБА_1 та ФГ «ПЕРСПЕКТИВА» ОСОБА_5 , укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки, зареєстрований 10.12.2020 (номер запису 39832255), строк дії договору 7 років.
Відповідно до інформації Державної міграційної служби України, за обліками територіальних органів та підрозділів ДМС громадянин рф ОСОБА_1 посвідкою на постійне проживання в Україні не документувався.
Зазначений факт підтверджується також копією паспорту громадянина рф ОСОБА_1 серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 25.12.2003, видавник: Кузьмоловський ВП Всеволожського району Ленінградської області, код підрозділу: 473-006, наданого ним у ході розгляду судової справи № 930/1620/20.
Ухвалою від 01.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.
Ухвалою від 15.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Прокурор Немирівської окружної прокуратури Гаврилов Ю.В. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити.
В судове засідання представник ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області не з`явився, однак, засобами електронного зв`язку, подав клопотання відповідно до якого просив позов задовольнити та проводити розгляд справи без участі представника ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області.
В судове засідання відповідачка ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада» на сторінці Немирівського районного суду Вінницької області, клопотань, заяв від нього до суду не надходило.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача до зали судового засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, хоча вчасно та належним чином були повідомленні про дату час та місце розгляду справи.
За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, відповідно до ч.1ст.280 ЦПК України, суду увалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши прокурорп та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, ОСОБА_1 , є громадянином російської федерації, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_1 .
Між ОСОБА_1 та ФГ «ПЕРСПЕКТИВА» ОСОБА_5 , укладено договір оренди вищевказаних земельних ділянок, зареєстрований 10.12.2020 (номер запису 39832255), строк дії договору 7 років.
Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню (ч. 4 ст. 81 ЗК України).
Норма ч. 4 ст. 81 ЗК України є імперативною, що зобов`язує іноземця здійснити відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення, а встановлений річний строк є преклюзивним строком.
Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
Згідно з п. «д», «е» ст.140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: конфіскація за рішенням суду; не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до п. «д» ст.143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.
Згідно з ч. 1, 2 ст.145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , зареєстрував своє право на спірні земельні ділянки 14 грудня 2020 року.
Відповідно до вимог ЗК України ОСОБА_1 повинен був протягом року (тобто до 14 грудня 2021 року) здійснити відчуження спірних земельних ділянок, однак вказаний обов`язок не виконав.
Норми статей 81, 84, 140, 145 ЗК України є імперативними, регламентують порядок і строк відчуження земельної ділянки іноземним громадянином, що відраховується з моменту переходу такого права і даний строк є преклюзивним та змінюватися не може.
Як на дату набуття права власності, так і на час розгляду справи у суді іноземці можуть отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства лише на умовах оренди.
Як передбачено ч. 1 ст. 348 ЦК України, якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Якщо майно не було продане, воно за рішенням суду передається у власність держави. У цьому разі колишньому власникові майна виплачується сума, визначена за рішенням суду.
Згідно з висновком Верховного Суду у постанові від 23.01.2018 у справі № 513/444/15-ц, якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість.
Щодо права керівника Немирівської окружної прокуратури звернутися до суду з цим позовом, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2023 Немирівською окружною прокуратурою Вінницької області до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області було скеровано запит № 54-3430 вих-23 з метою встановлення вжитих вказаним органом заходів з метою конфіскації земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які не були відчужені відповідачем протягом року.
Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 0-2-0.6-4499/2-23 від 28.08.2023 вказаний орган з позовом про конфіскацію спірної земельної ділянки до суду не звертався, у зв`язку з відсутністю у повному обсязі фінансування та не заперечує стосовно представництва держави, в особі Головного управління Дерржгеокадастру у Вінницької області, в суді шляхом подання позов про конфіскацію земельних ділянок .
Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладена функція представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Право звернення прокурора до суду в інтересах держави передбачено також ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 56 ЦПК України.
За змістом ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор може представляти інтереси держави в суді якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», наявність підстав для представництва має бути обґрунтована у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.
Зазначеним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України: прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність її захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
З огляду на надану прокурором при зверненні до суду з даним позовом відповідь ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, керівник Немирівської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Харківській області, на виконання вимог ч. 4 ст. 56 ЦПК України, у позовній заяві належним чином обґрунтував, у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах та надав докази не здійснення цим органом захисту інтересів держави.
Таким чином, прокурором при пред`явлені позову дотримано процедури доведення необхідності звернення до суду з даним позовом.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5368,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 14,19,131-1 Конституції України,ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст.90,116,118,121 ЗК України, ст. ст.16,317, 319, 328 ЦК України, ст. ст. 13, 56, 76, 81, 82, 89, 141, 158, 223, 263-265,354,355 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити повністю
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене удень його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду.
Дата складення повного судового рішення 10.05.2024.
Суддя: С.М. Науменко