Єдиний унікальний номер (справа №) 216/4040/22
Номер провадження у суді 2-н/216/1/24
УХВАЛА

іменем України

28 лютого 2024 року місто Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Цимбалістенко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі стягувач) звернулась до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з 30 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заяви стягувач зазначила, що 20 серпня 2016 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . Від шлюбу заявник та боржник мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилалася на те, що боржник добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не приймає участі у її матеріальному забезпеченні.

Розглянувши подану ОСОБА_1 заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.

Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Частиною 1 статті 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно частини 2 статті 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено, зокрема, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (пункти 4, 5).

Частина 3 статті 163 ЦПК України передбачає, що до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (пункт 4).

У статті 165 ЦПК України наведений вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу (пункт 1).

Судом встановлено, що в ОСОБА_1 звернулася до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, посилаючись на те, що у неї з боржником ОСОБА_2 є малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки батько дитини не надає матеральної допомоги на утримання дитини, тому вона вимушена поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь заявника є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти.

Тобто, підставою для відмови судом у видачі судового наказу на підставі частини 1 ст. 165 ЦПК України є не подання доказів про місце проживання дитини з тим з батьків, на користь якого стягуються аліменти.

До заяви про видачу судового наказу заявником додано: копію витягу з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, копію свідоцтва про шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , копію паспорту ОСОБА_2 .

Відповідно до частин 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статей 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження того, що її малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, не зазначила причин неможливості подачі такого документу.

Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на зазначене, суд вважає, що підстави для видачі судового наказу відсутні, що узгоджується з аналогічною правовою позицією викладеною у постанові Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року в справі № 381/3443/23 (провадження № 22-ц/824/14858/2023), у постанові Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року в справі № 357/9615/23 (провадження № 22-ц/824/14792/2023), у постанові Запорізького апеляційного суду від 02 травня 2023 року в справі № 333/1413/23 (провадження № 22-ц/807/984/23).

Разом з цим, у випадку відмови у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, заявник може повторно звернутися з такою самою заявою після усунення її недоліків, що передбачено ст. 166 ЦПК України.

Також ОСОБА_1 має право звернутися до суду із позовною заявою про стягнення аліментів з батька дитини.

Керуючись ст.ст. 163, 165, 166 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину.

2. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.В. Цимбалістенко