Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/5367/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2024 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Киретіва В.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Королівської селищної ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Киретів В.В., звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Королівської селищної ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 21 лютого 2020 року ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3 . Шлюб зареєстровано у виконавчому комітеті Веряцької селищної ради Виноградівського району Закарпатської області (актовий запис №2). За час шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також разом з ними проживає старший син відповідачки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки раптово - 21 червня 2023 року вона покинула чоловіка і обох дітей, в тому числі сина від свого попереднього цивільного шлюбу, і зникла в невідомому напрямку. Як в подальшому виявилось дружина позивача зв`язалась з іншим чоловіком, фактично покинувши на позивача двох дітей, і перейшла проживати в інший населений пункт Берегівського району. Через декілька днів відповідачка приїздила в будинок позивача пізно опівночі, щоб зібрати у валізу свій одяг та погрожувала йому. Ще через декілька тижнів відповідачка через інтернет месенджер повідомила, що вона поїде за кордон на деякий час, а поки він - ОСОБА_1 зобов`язаний показувати щодня через месенджер їй обох дітей. Вона почала погрожувати йому, що вона в будь-який час доби може прийти до нього додому і мати право на побачення з дітьми, так як в інакшому разі вона може їх взагалі забрати від нього і вивезти за кордон. Разом з тим, вже понад півтора місяця, як відповідачка залишила обох дітей, в тому числі і свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на позивача. При цьому продовжує надсилати йому погрози, які надходять і від її нового цивільного чоловіка. Таким чином, подальше спільне життя в якості подружжя між позивачем і відповідачкою неможливе. У зв`язку з наведеним позивач просить суд розірвати шлюб та визначити місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним, як батьком дитини.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених в позовній заяві та додатково пояснив, що на даний час його дружина, відповідачка ОСОБА_3 , забрала свого старшого сина та, наскільки йому відомо, поїхала спочатку до міста ОСОБА_7 , а потім виїхала за кордон. Телефонувала 18.02.2024 щоб поспілкуватися з сином ОСОБА_4 . За таких обставин він наполягає на розірванні шлюбу та просить суд визначити місце проживання спільного сина ОСОБА_4 разом з ним за його місцем проживання в АДРЕСА_1 .

Представник позивача Киретів В.В у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві та просив суд такі задоволити.

Відповідачка ОСОБА_3 будучи належним чином, своєчасно повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, правом подати відзив на позов не скористалася.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Королівської селищної радив судове засідання також не з`явився.

У відповідності до ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність відповідачки та представника третьої особи.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 лютого 2020 року у Виконавчому комітеті Веряцької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 2, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 21.02.2020.

Від шлюбу у сторін народилася одна дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачка є матір`ю ще однієї дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого народила до укладення шлюбу з позивачем.

Спільне подружнє життя у сторін не склалося.

21 червня 2023 року відповідачка залишила чоловіка і дітей, та переїхала проживати в інше місце.

Як ствердив в судовому засіданні позивач, відповідачка має іншу сім`ю - другого чоловіка.

Такі дії відповідачки призвели до розпаду сім`ї.

На даний час сторони проживають окремо.

Шлюб сторін носить формальний характер.

Позивач остаточно визначився і зберегти шлюб не бажає. Наполягає на розірванні шлюбу.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам їх неповнолітнього сина ОСОБА_4 , що має істотне значення, а відтак, позовні вимоги по розірвання шлюбу слід задоволити.

Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини, суд зазначає наступне.

Син сторін ОСОБА_4 , проживає з батьком, позивачем по справі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Королівської селищної ради № 124 від 29 червня 2023 року, в житловому будинку, 1/4 частина якого на підставі свідоцтва право на спадщину від 12 червня 2006 року належить позивачу, а інша 3/4 частина - його матері ОСОБА_8 .

Згідно довідки № 17 від 29 червня 2023 року Королівського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 3, виданої ОСОБА_1 , 1992 рок народження, жителю АДРЕСА_1 , його син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син його жінки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 29 червня 2023 року дійсно відвідують Королівський ЗДО № 3. Приводить, забирає дітей з дошкільного закладу та оплачує за їхнє харчування в дитсадку батько - ОСОБА_1 .

Позивач є офіційно працевлаштованим - працює старшим електромеханіком дільниці II групи виробничого структурного підрозділу «Мукачівська дистанція сигналізації і зв`язку» регіональної філії «Львівська залізниця», має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, що підтверджується витягом з наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного від 08.11 2023 р. № 16761.

Відповідачка, мати дитини покинула сім`ю, проживає окремо.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно з ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частиною 1 ст. 141 Сімейного кодексу України встановлено мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них.

У постанові Верховного Суду в колегії складі суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2019 року в справі №377/128/18 від 14.02.2019 року вказано, тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Як встановлено з матеріалів справи, син сторін ОСОБА_4 проживає з батьком, позивачем по справі ОСОБА_1 .

В даному випадку батько здійснює належний догляд та утримання сина.

Відповідачка не проявляє належної турботи про власну дитину, не приймає участь у вихованні сина, якого залишила проживати разом з батьком.

З висновку органу опіки та піклування Королівської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Королівської селищної ради від 19.10.2023 за № 118 встановлено, що питання визначення місця проживання дитини сторін розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, де були запрошені обидві сторони телефонним засобом зв`язку. Позивач, ОСОБА_1 , надав комісії підтверджуючі документи про те що їхня спільна дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , що він дійсно здійснює догляд та дитина перебуває на його утриманні. Відповідачку ОСОБА_3 вислухати не вдалося, так як на комісію вона не з`явилася. Враховуючи вищенаведене, керуючись висновком комісії з питань захисту прав дитини від 10.10.2023 № 02-01/341, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Принципом 6 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Судом встановлено, що позивач має постійне місце проживання, працевлаштований, утримує сина матеріально, аморальний спосіб життя не веде.

Позивач самостійно займається вихованням та утриманням дитини, забезпечує дитину матеріально та піклується про неї, має житло, в якому створені належні умови для проживання та розвитку дитини. Позивач, як батько належним чином виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує її усім необхідним, проявляє батьківську турботу, піклується про її фізичний та духовний розвиток, цікавиться станом здоров`ям та успіхами, виявляє інтерес до її внутрішнього світу. Тобто з боку позивача відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання дитини разом з ним, чи негативно впливали на її виховання та розвиток.

Відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 12 Закону України виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Аналізуючи вищенаведені обставини та враховуючи вимоги норм сімейного законодавства, належні умови проживання за місцем проживання батька, що сприяють розвитку і належному вихованню дитини, суд вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього сина сторін з батьком, що повністю відповідає інтересам дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 160, 161 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Шлюб, укладений 21 лютого 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований у Виконавчому комітеті Веряцької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 2 - розірвати.

Визначити місце проживання та залишити проживати дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за його місцем проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29.02.2024.

ГоловуючийТ. Ю. Левко