Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/216/24

27 лютого 2024 року Богородчанський районний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Решетова В. В.,

з участю секретаря Остапишин І. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани цивільну справу в порядку окремого провадження за ОСОБА_1 , заінтересована особа Богородчанська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заява мотивована тим, що вона проживала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 , з 1974 року до часу його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя вони спільно побудували житловий будинок, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували всі обов`язки подружжя, однак офіційно шлюб між ними зареєстровано не було. Після смерті ОСОБА_2 ,відкрилась спадщина, яка складається із земельної частки (паю), яку вона бажає прийняти, однак для цього необхідно встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем не менше 5 років до відкриття спадщини.

У судове засідання заявниця не з`явилася, направила на адресу суду заву, відповідно до якої заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Крім того, просила справу розглядати у її відсутність.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення заяви не заперечив.

Заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї") визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну "сімейне життя", вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі "Ельсхольц проти Німеччини" суд визначив, що "поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші "сімейні" de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

У справі "Джонстон проти Ірландії" (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у листі "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01 січня 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з по господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Горохолина Івано-Франківського району Івано-Франківської області помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 76 років, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть, виданого 07 вересня 2023 року Богородчанським відділом ДРАЦС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції.

Відповідно до довідки №7/11.01-35, виданої старостою Горохолинського старостинського округу 21.01.2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 і ОСОБА_1 проживала та була зареєстрована разом з ним однією сім`єю з 1974 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Факт спільного проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 1974 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 в судовому засіданні підтвердили свідки.

Зокрема, свідок ОСОБА_3 , який доводиться бувшим зятем заявника, суду пояснив, що теща ОСОБА_1 та тесть ОСОБА_2 спільно проживали в житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , як сім`я, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, між ними існували усталені відносини, що притаманні подружжю. Він це підтверджує, оскільки він зі своює родиною, із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали в одному дворі з 1987 року до 2023 рік. Після смерті ОСОБА_2 свідок організовував поховання я заявник ОСОБА_1 давала гроші на поховання.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 суду пояснили, що являються сусідками заявниці, та підтвердили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом.

Також судом встановлено, що 10.01.2024 року заявниця зверталася до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу щодо оформлення спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .Однак їй повідомлено про необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше як 5 років до часу відкриття спадщини. Також судом встановлено, що осіб, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 немає.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявниця у інший спосіб не може довести факт спільного проживання з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без шлюбу і вказані обставини не можуть бути встановлені у інший спосіб, зазначений факт має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати права як спадкоємця, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою, обставини, викладені в ній, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

А тому, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.263 - 265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Богородчанська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу- задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1974 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного судупротягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Решетов