печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Матійчук Г. О.

секретар судового засідання Чепляка А. С.

справа №757/23851/21-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», про розірвання договорів банківського вкладу та стягнення коштів, -

представники позивача - адвокат Кучерина Б. В., адвокат Задорожний Б. Ю.

представники відповідача - адвокат Кахраманов Р. Н., адвокат Коцюба О. В.

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить:

1. Розірвати договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN5124 (вклад «Стандарт» із щомісячною виплатою) від 02.03.2011, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» ().

2. Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму банківського вкладу за договором №SAMDN5124 (вклад «Стандарт» із щомісячною виплатою) від 02.03.2011 у розмірі 10 000,00 доларів США.

3. Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму процентів за договором №SAMDN5124 (вклад «Стандарт» із щомісячною виплатою) від 02.03.2011 за період з 02.03.2011 по 28.03.2021 у розмірі 8 056,98 доларів США.

4. Розірвати договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN7013 (вклад «Депозит +») від 23.09.2011, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» ().

5. Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму банківського вкладу за договором №SAMDN7013 (вклад «Депозит +») від 23.09.2011 у розмірі 100 000,00 гривень.

6. Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму процентів за договором № SAMDN7013 (вклад «Депозит +») від 23.09.2011 за період з 23.09.2011 по 28.03.2021 у розмірі 114 147, 94 гривень.

7. Розірвати договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN0352 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 16.08.2012, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» ().

8. Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму банківського вкладу за договором №SAMDN0352 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 16.08.2012 у розмірі 10 000, 00 гривень.

9. Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму процентів за договором №SAMDN0352 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 16.08.2012 за період з 16.08.2012 по 28.03.2021 у розмірі 163 692, 70 гривень.

10. Розірвати договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» ().

11. Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму банківського вкладу за договором SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012 у розмірі 100 000, 00 грн.

12. Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму процентів за договором SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012 за період із 29.08.2012 по 28.03.2021 у розмірі 163 017, 84 грн.

13. Розірвати договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN7357 (вклад «Стандарт») від 10.09.2012, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» ().

14. Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму банківського вкладу за договором №SAMDN7357 (вклад «Стандарт») від 10.09.2012 у розмірі 15 000,00 доларів США.

15. Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму процентів за договором №SAMDN7357 (вклад «Стандарт») від 10.09.2012 за період з 10.09.2012 по 28 03 2021 у розмірі 8 333, 42 доларів США.

16. Розірвати договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» ().

17. Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму банківського вкладу за договором №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 у розмірі 12 122, 00 доларів США.

18. Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму процентів за договором №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 за період з 19.11.2012 по 28.03.2021 у розмірі 9 116, 05 доларів США.

19. Розірвати договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» ().

20. Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), суму банківського вкладу за договором №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013 у розмірі 9 000,00 доларів США.

21. Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму процентів за договором №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013 за період з 20.05.2013 по 28.03.2021 у розмірі 6 011,01 доларів США.

22. Розірвати договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN8306 (вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 29.08.2013, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» ().

23. Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму банківського вкладу за договором №SAMDN8306 (вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 29.08.2013 у розмірі 200 000,00 гривень.

24. Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму процентів за договором №SAMDN8306 (вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 29.08.2013 за період з 29.08.2013 по 28.03.2021 у розмірі 247 267, 94 гривень.

25. Розірвати договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN4755 (вклад «Депозит Плюс на 1 міс.») від 17.09.2013, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» ().

26. Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), суму банківського вкладу за договором №SAMDN4755 (вклад «Депозит Плюс на 1 міс.») від 17.09.2013 у розмірі 100 000,00 гривень.

27. Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (ЕДРПОУ 14360570) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), суму процентів за договором №SAMDN4755 (вклад «Депозит Плюс на 1 міс.») від 17.09.2013 за період 17.09.2013 по 28.03.2021 у розмірі 79 052, 05 гривень.

28. Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову зазначено, що у період часу із 2011 по 2013 роки між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» (після реорганізації - Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк») на території Автономної Республіки Крим укладено декілька договорів банківського вкладу (депозиту):

- договір №SAMDN5124 (вклад «Стандарт» із щомісячною виплатою) від 02.03.2011 року строком на 6 місяців. За договором на депозитний рахунок НОМЕР_13 внесено 10 000,00 доларів США, процентна ставка за вкладом складає 8 % річних, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць. Внесення грошових коштів підтверджується квитанцією №20 від 02.03.2011 року.

- договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN7013 (вклад «Депозит +») від 23.09.2011 року строком на 3 місяці. За договором на депозитний рахунок НОМЕР_14 внесено 100 000, 00 гривень, процентна ставка за вкладом складає 10 % річних, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць. Внесення грошових коштів підтверджується квитанцією від 23.09.2011 року.

- додаткова угода від 23.09.2011 року до договору №SAMDN7013, за умовами якої АТ КБ «ПриватБанк» збільшив проценту ставку за вкладом на 2 % річних.

- договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN0352 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 16.08.2012 року строком на 3 місяці. За договором на депозитний рахунок НОМЕР_15 внесено 100 000, 00 гривень, процентна ставка за вкладом складає 17 % річних, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць. Внесення грошових коштів підтверджується квитанцією №12 від 16.08.2012 року.

- додаткова угода від 16.08.2012 року до договору №SAMDN0352, за умовами якої АТ КБ «ПриватБанк» збільшив проценту ставку за вкладом на 2 % річних.

- договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012 року строком на 3 місяці. За договором на депозитний рахунок НОМЕР_16 внесено 100 000, 00 гривень, процентна ставка за вкладом складає 17 % річних, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць. Внесення грошових коштів підтверджується квитанцією №15 від 29.08.2012 року.

- додаткова угода від 29.08.2012 року до договору №SAMDN2075, за умовами якої АТ КБ «ПриватБанк» збільшив проценту ставку за вкладом на 2 % річних.

- договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN7357 (вклад «Стандарт») від 10.09.2012 року строком на 1 рік. За договором на депозитний рахунок НОМЕР_17 внесено 15 000, 00 доларів США, процентна ставка за вкладом складає 6, 5 % річних, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць. Внесення грошових коштів підтверджується квитанцією №7 від 10.09.2012 року.

- договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 року строком на 1 рік. За договором на депозитний рахунок НОМЕР_18 внесено 12 122, 00 доларів США, процентна ставка за вкладом складає 9 % річних, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць. Внесення грошових коштів підтверджується платіжним дорученням № від 19.11.2012 року.

- договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013 року строком на 6 місяців. За договором на депозитний рахунок НОМЕР_19 внесено 9 000, 00 доларів США, процентна ставка за вкладом складає 8, 5 % річних, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць. Внесення грошових коштів підтверджується квитанцією №16 від 20.05.2013 року.

- договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN8306 (вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 29.08.2013 року строком на 3 місяці. За договором на депозитний рахунок НОМЕР_20 внесено 200 000, 00 гривень, процентна ставка за вкладом складає 15 % річних, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць. Внесення грошових коштів підтверджується квитанцією №4 від 29.08.2013 року.

- додаткова угода від 29.08.2013 року до договору №№SAMDN8306, за умовами якої АТ КБ «ПриватБанк» збільшив проценту ставку за вкладом на 2 % річних на строк дії основного договору.

- договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN4755 (вклад «Депозит Плюс на 1 міс.») від 17.09.2013 року строком на 1 місяць. За договором на депозитний рахунок НОМЕР_21 внесено 100 000, 00 гривень, процентна ставка за вкладом складає 8, 5 % річних, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць. Внесення грошових коштів підтверджується квитанцією №1 від 17.09.2013 року.

- додаткова угода від 17.09.2013 року до договору №SAMDN4755, за умовами якої АТ КБ «ПриватБанк» збільшив проценту ставку за вкладом на 2 % річних на строк дії основного договору.

Згідно умовами вищевказаних договорів, їх строк автоматично продовжуються, якщо банку не заявить про відмову від їх продовження.

Вказує, що з лютого 2014 року позивач був обмежений у доступі до своїх рахунків, не мав можливості здійснити будь-які фінансові операції або отримати виписки по рахунках.

23.03.2021 року на адресу АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 надіслано заяву про розірвання договорів банківського вкладу та розблокування банківських рахунків, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бердес М. О., в якій містилася обґрунтована вимога розірвання вказаних договорів банківського вкладу та повернення суми вкладів і нарахованих відсотків. Згідно інформації про вручення поштового відправлення №407 з офіційного сайту Акціонерного товариства «Укрпошта» - http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku/ АТ КБ «ПриватБанк» отримав зазначену заяву 26.03.2021 року.

Вказує, що по закінченню строку вкладу, позивач звертався до банку з вимогою про розірвання договорів та повернення коштів, однак відповідачем не будо повернуто кошти за депозитами та нараховані відсотки, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено розглядати справу у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Встановлено строк 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження, протягом якого відповідач має право направити: суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу - копію відзиву та доданих до нього документів (а. с. 43, т. 1).

Копію ухвали про відкриття провадження направлено на адресу сторін, крім того відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками. Також вказану ухвалу направлено на відомі адреси електронної пошти сторін (а. с. 44-46, т. 1).

27.08.2021 року надійшов відзив на позов відповідача, у якому просить відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у ньому. Зокрема, у відзиві зазначено, що АТ КБ «ПриватБанк» виявив наявність факту переведення боргу за депозитним договором №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013 року, який є предметом спору у даній справі, з Первісного боржника за зобов`язанням - ПАТ КБ «ПриватБанк» на Нового боржника - ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» () на підставі Договору про переведення боргу б/н від 17.11.2014 року (з урахуванням додаткової угоди до Договору від 18.11.2014 року), укладеними між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «ФК «Фінілон», та електронного Додатку №1 (перелік депозитних договорів та договорів банківського обслуговування) до Договору про переведення боргу від 17.11.2014 року. 3 огляду на те, що будь-яких письмових заперечень від ОСОБА_1 , відносно переведення АТ КБ «ПриватБанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» боргу за договором, який є предметом спору у даній справі, на адресу Банку не надходило, то вважає, що переведення боргу Банком було здійснено зі згоди ОСОБА_1 . Отже, внаслідок укладання між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» Договору переведення боргу б/н від 17.11.2014 року та переведення боргу за зобов`язаннями Банку щодо виплати коштів за договором банківського обслуговування, який є предметом у даній справі, АТ КБ «ПриватБанк» на цей час не несе зобов`язань за таким договором, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» є новим боржником за даним договором банківського обслуговування. У зв`язку з викладеним, вважає, що належним відповідачем у цивільний справі №757/23851/21-ц має бути ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон». Щодо договорів банківського вкладу №SAMDN7013 (вклад «Депозит +») від 23.09.2011 року, № №SAMDN0352 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 16.08.2012 року, №SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012 року, № SAMDN7357 (вклад «Стандарт») від 10.09.2012 року, №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 року, №SAMDN8306 (вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 29.08.2013 року, №SAMDN4755 (вклад «Депозит Плюс на 1 міс.») від 17.09.2013 року, то вказані договори є припиненими, оскільки кошти за вказаним договорами було виплачено, а договори - розірвано. Щодо договору №SAMDN5124 (вклад «Стандарт» із щомісячною виплатою) від 02.03.2011 року, то відповідач просив суд продовжити строк для подачі додаткових пояснень щодо вказаного договору (а. с. 71-93, т. 1).

29.11.2021 року від представника відповідача надійшла заява про залучення до участі у цивільній справі у якості третьої особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанію «Фінілон» (а. с. 110-115, т. 1).

06.12.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зокрема вказує, що ОСОБА_1 не надав банку дозволу на переведення боргу за депозитним договором №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013 року, у тому числі ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон». Так, відповідно до п. 1 Договору про переведення боргу від 17.11.2014 року, переведено борг лише по тим договорам, які були укладені структурними підрозділами АТ КБ «ПриватБанк», які здійснювали свою діяльність на території АР Крим. Отже, АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» порушили права позивача на належні йому вклади, протиправно використали та поширили конфіденційну інформацію про позивача без його згоди. Також вказує, що ОСОБА_1 не надавав згоди на передання зобов`язань за депозитним договором на ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон». Щодо твердження відповідача, що договори банківського вкладу №SAMDN7013 (вклад «Депозит +») від 23.09.2011 року, № №SAMDN0352 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 16.08.2012 року, №SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012 року, № SAMDN7357 (вклад «Стандарт») від 10.09.2012 року, №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 року, №SAMDN8306 (вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 29.08.2013 року, №SAMDN4755 (вклад «Депозит Плюс на 1 міс.») від 17.09.2013 року є припиненими, то зазначає, що відповідачем не надано доказів їх розірвання та виплати коштів, а долучені власноруч сформовані відповідачем довідки не є належними, допустимими та достовірними доказами вказаного. Крім того, вказані довідки не містять особистого підпису позивача або інших даних щодо нього, які б дали змогу ідентифікувати особу позивача (а. с. 125-133, т. 1).

12.02.2022 року від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (а. с. 135-150, т. 1).

Протокольною ухвалою суду від 03.08.2022 року відмовлено у залученні до участі у цивільній справі у якості третьої особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанію «Фінілон», відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі (а. с. 166-168, т. 1).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 170, т. 1).

29.11.2022 року від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів (а. с. 1-221, т. 2).

27.02.2023 року від представника позивача надійшло клопотання про витребування оригіналів доказів (а. с. 1-3, т. 3).

27.02.2023 року від представника позивача надійшли письмові пояснення, у яких заперечує проти тверджень відповідача та зазначає, що відповідачем на надано будь-яких доказів, що ОСОБА_1 надав банку дозвіл на переведення боргу за депозитним договором №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013 року, у тому числі ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон», а також доказів того, що кошти за договорами банківського вкладу №SAMDN7013 (вклад «Депозит +») від 23.09.2011 року, № №SAMDN0352 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 16.08.2012 року, №SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012 року, № SAMDN7357 (вклад «Стандарт») від 10.09.2012 року, №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 року, №SAMDN8306 (вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 29.08.2013 року, №SAMDN4755 (вклад «Депозит Плюс на 1 міс.») від 17.09.2013 року були виплачені позивачу (а. с. 4-13, т. 3).

Протокольною ухвалою суду від 04.09.2023 року витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» оригінали наступних документів: видатковий касовий ордер по договору банківського вкладу (депозиту) №SAMDN5124 (вклад «Стандарт» із щомісячною виплатою) від 02.03.2011 року, видатковий касовий ордер та меморіальний ордер по договору банківського вкладу (депозиту) №SAMDN4755 (вклад «Депозит Плюс на 1 міс.») від 17.09.2013 року, видатковий касовий ордер по договору банківського вкладу (депозиту) №SAMDN8306 (вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 29.08.2013 року, видатковий касовий ордер по договору банківського вкладу (депозиту) №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 року, видатковий касовий ордер по договору банківського вкладу (депозиту) № SAMDN7357 (вклад «Стандарт») від 10.09.2012 року, видатковий касовий ордер по договору банківського вкладу (депозиту) №SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012 року, видатковий касовий ордер по договору банківського вкладу (депозиту) №№SAMDN0352 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 16.08.2012 року, видатковий касовий ордер по договору банківського вкладу (депозиту) №SAMDN7013 (вклад «Депозит +») від 23.09.2011 року (а. с. 43-44, т. 3).

У судовому засіданні, яке відбулось 20.11.2023 року, представник відповідача - адвокат Коцюба О. В., повідомив про неможливість надання оригіналів видаткових касових ордерів по договорах банківського вкладу (депозиту) №SAMDN5124 (вклад «Стандарт» із щомісячною виплатою) від 02.03.2011 року, №SAMDN7013 (вклад «Депозит +») від 23.09.2011 року, № №SAMDN0352 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 16.08.2012 року, №SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012 року, № SAMDN7357 (вклад «Стандарт») від 10.09.2012 року, №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 року, №SAMDN8306 (вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 29.08.2013 року, №SAMDN4755 (вклад «Депозит Плюс на 1 міс.») від 17.09.2013 року, оскільки у відповідача вказані документи не збереглись.

Представник позивача - адвокат Кучерина Б. В. у судове засіданні не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутність позивач та його представника, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові (а. с. 50-52, т. 3).

Представник відповідача у судове засідання, яке призначене на 25.04.2024 року, не з`явився, у судовому засіданні, яке відбулось 20.11.2023 року, представник відповідача - адвокат Коцюба О. В. надав пояснення, проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві на позов.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу в судовому засіданні за відсутності позивача, з урахуванням обставин, зазначених ним у позові та письмових поясненнях, та відповідача, з урахуванням обставин, зазначених ним у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом статтею 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків то інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» (після реорганізації - Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк») на території Автономної Республіки Крим укладено декілька договорів банківського вкладу (депозиту):

- договір №SAMDN5124 (вклад «Стандарт» із щомісячною виплатою) від 02.03.2011 року строком на 6 місяців. За договором на депозитний рахунок НОМЕР_13 внесено 10 000,00 доларів США, процентна ставка за вкладом складає 8 % річних, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць. Внесення грошових коштів підтверджується квитанцією №20 від 02.03.2011 року (а. с. 15-16, т. 1).

- договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN7013 (вклад «Депозит +») від 23.09.2011 року строком на 3 місяці. За договором на депозитний рахунок НОМЕР_14 внесено 100 000, 00 гривень, процентна ставка за вкладом складає 10 % річних, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць. Внесення грошових коштів підтверджується квитанцією від 23.09.2011 року (а. с. 17, 19, т. 1).

- додаткова угода від 23.09.2011 року до договору №SAMDN7013, за умовами якої АТ КБ «ПриватБанк» збільшив проценту ставку за вкладом на 2 % річних (а. с. 18, т. 1).

- договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN0352 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 16.08.2012 року строком на 3 місяці. За договором на депозитний рахунок НОМЕР_15 внесено 100 000, 00 гривень, процентна ставка за вкладом складає 17 % річних, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць. Внесення грошових коштів підтверджується квитанцією №12 від 16.08.2012 року (а. с. 20, 22, т. 1).

- додаткова угода від 16.08.2012 року до договору №SAMDN0352, за умовами якої АТ КБ «ПриватБанк» збільшив проценту ставку за вкладом на 2 % річних (а. с. 21, т. 1).

- договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012 року строком на 3 місяці. За договором на депозитний рахунок НОМЕР_16 внесено 100 000, 00 гривень, процентна ставка за вкладом складає 17 % річних, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць. Внесення грошових коштів підтверджується квитанцією №15 від 29.08.2012 року (а. с. 23, 25, т. 1).

- додаткова угода від 29.08.2012 року до договору №SAMDN2075, за умовами якої АТ КБ «ПриватБанк» збільшив проценту ставку за вкладом на 2 % річних (а. с. 24, т. 1).

- договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN7357 (вклад «Стандарт») від 10.09.2012 року строком на 1 рік. За договором на депозитний рахунок НОМЕР_17 внесено 15 000, 00 доларів США, процентна ставка за вкладом складає 6, 5 % річних, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць. Внесення грошових коштів підтверджується квитанцією №7 від 10.09.2012 року (а. с. 26-27, т. 1).

- договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 року строком на 1 рік. За договором на депозитний рахунок НОМЕР_18 внесено 12 122, 00 доларів США, процентна ставка за вкладом складає 9 % річних, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць. Внесення грошових коштів підтверджується платіжним дорученням № від 19.11.2012 року (а. с. 28-29, т. 1).

- договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013 року строком на 6 місяців. За договором на депозитний рахунок НОМЕР_19 внесено 9 000, 00 доларів США, процентна ставка за вкладом складає 8, 5 % річних, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць. Внесення грошових коштів підтверджується квитанцією №16 від 20.05.2013 року (а. с. 30-31, т. 1).

- договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN8306 (вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 29.08.2013 року строком на 3 місяці. За договором на депозитний рахунок НОМЕР_20 внесено 200 000, 00 гривень, процентна ставка за вкладом складає 15 % річних, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць. Внесення грошових коштів підтверджується квитанцією №4 від 29.08.2013 року (а. с. 32-33, т. 1).

- додаткова угода від 29.08.2013 року до договору №№SAMDN8306, за умовами якої АТ КБ «ПриватБанк» збільшив проценту ставку за вкладом на 2 % річних на строк дії основного договору(а. с. 32-33, т. 1).

- договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN4755 (вклад «Депозит Плюс на 1 міс.») від 17.09.2013 року строком на 1 місяць. За договором на депозитний рахунок НОМЕР_21 внесено 100 000, 00 гривень, процентна ставка за вкладом складає 8, 5 % річних, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць. Внесення грошових коштів підтверджується квитанцією №1 від 17.09.2013 року (а. с. 34, 36, т. 1).

- додаткова угода від 17.09.2013 року до договору №SAMDN4755, за умовами якої АТ КБ «ПриватБанк» збільшив проценту ставку за вкладом на 2 % річних на строк дії основного договору (а. с. 35, т. 1).

23.03.2021 року на адресу АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 надіслано заяву про розірвання договору банківського вкладу та розблокування банківських рахунків, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бердес М. О., в якій містилася обґрунтована вимога розірвання вказаних договорів банківського вкладу та повернення суми вкладів і нарахованих відсотків. Згідно інформації про вручення поштового відправлення №407 з офіційного сайту Акціонерного товариства «Укрпошта» - http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku/ д АТ КБ «ПриватБанк» отримав зазначену заяву 26.03.2021 року (а. с. 37-40, т. 1).

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору; клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Частиною 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи (ст. 244 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно ч. 2 ст. 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу.

Частиною 2 ст. 1070 ЦК України передбачено, що проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Вкладник за договором банківського вкладу, виходячи з наведеного вище, є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема, у сфері залучення коштів на депозитні рахунки, відповідно, захист його прав споживача регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів», відповідними нормами ЦК України. До відносин банку і вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (Глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не впливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Отже, враховуючи наявні у ОСОБА_1 екземпляри договорів банківського вкладу (депозиту) №SAMDN5124 (вклад «Стандарт» із щомісячною виплатою) від 02.03.2011 року, №SAMDN7013 (вклад «Депозит +») від 23.09.2011 року, № №SAMDN0352 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 16.08.2012 року, №SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012 року, № SAMDN7357 (вклад «Стандарт») від 10.09.2012 року, №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 року, №SAMDN8306 (вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 29.08.2013 року, №SAMDN4755 (вклад «Депозит Плюс на 1 міс.») від 17.09.2013 року, №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013 року та наявні у ОСОБА_1 квитанції по внесення коштів до банку, депозитні договори вважаються укладеними.

Такі правові висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України від 25.04.2012 року у справі № 6-20цс12, від 27.01.2016 року у справі № 6-1095цс16, від 06.04.2016 року у справі № 6-352цс16.

Також, факт укладення позивачем договору банківського вкладу (депозиту) №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013 року, зокрема, підтверджено Довідкою від 04.08.2021 року (а. с.77, т.1) про те, що АТ КБ «ПриватБанк» підтверджує факт виконання Банком в повному обсязі зобов`язань щодо перерахування на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» грошових коштів ОСОБА_2 відповідно до договору про переведення боргу № б/н від 17.11.2014 та витягу з електронного додатку до Договору переведення боргу б/н від 17.11.2014 року, який 04.08.2021 року було засвідчено печаткою АТ КБ «ПриватБанк» та підписом головного бухгалтера АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_7, який за своїм юридичним змістом фактично є формою банківської виписки (довідки) по банківському договору позивача, якій є предметом цієї справи (а с. 75, т. 1).

Витяг також засвідчений уповноваженою особою головним бухгалтером АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_7 та у ньому міститься наступна інформація: у колонці витягу № 1 (№ п/н) зазначено порядковий номер запису про відповідний рахунок за відповідним банківським договором позивача; у колонці витягу № 2 зазначено ПІБ позивача; у колонці витягу № 3 зазначено повні номери банківських рахунків за договором позивача; у колонці витягу № 5 зазначено валюту договору позивача; у колонці витягу № 6 зазначено розмір зобов`язань банку перед позивачем по усіх його банківських договорах станом на 17.11.2014 року; у колонці витягу № 7 зазначено розмір зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк» перед позивачем по кожному їх банківському договору станом на 17.11.2014 року у національній валюті; у колонці витягу № 8 зазначено повні номери усіх банківських договорів позивачів; у колонці витягу № 11 зазначено курс НБУ станом на 17.11.2014 року за 1 долар США - 15, 335614 гривень, за яким визначався еквівалент належних позивачу грошових коштів за їх договорами у національній валюті.

Тому суд вважає, що понад іншого, відповідно до положень ст. 1059 ЦК України Витяг з електронного додатку до Договору переведення боргу б/н від 17.11.2014 року є належним доказом підтвердження факту укладення позивачем договору банківського вкладу (депозиту) №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013 року та підтвердження розміру відповідних грошових коштів на рахунках позивача за його банківським договором, адже АТ КБ «ПриватБанк» зазначив у ньому повну інформацію щодо банківського вкладу.

При цьому, АТ КБ «ПриватБанк» не спростував факт існування між ним та позивачем правовідносин за договорами.

Таким чином, враховуючи вище зазначене суд приходить до висновку, що укладення між позивачем та відповідачем договорів банківського вкладу (депозиту) №SAMDN5124 (вклад «Стандарт» із щомісячною виплатою) від 02.03.2011 року, №SAMDN7013 (вклад «Депозит +») від 23.09.2011 року, № №SAMDN0352 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 16.08.2012 року, №SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012 року, № SAMDN7357 (вклад «Стандарт») від 10.09.2012 року, №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 року, №SAMDN8306 (вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 29.08.2013 року, №SAMDN4755 (вклад «Депозит Плюс на 1 міс.») від 17.09.2013 року, №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013 року та внесення грошових коштів у розмірах, зазначених у договорах та копіях квитанцій до нього, підтверджується належними та допустимими доказами.

Щодо твердження відповідача про переведення боргу за договором банківського вкладу (депозиту) №SAMDN5124 (вклад «Стандарт» із щомісячною виплатою) від 02.03.2011 року від АТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон», суд зазначає наступне.

Умови та правила надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк» (в редакції від 01.06.2014 року) позивачем не підписувалися.

При цьому, роздруківка із сайту АТ КБ «ПриватБанк» щодо Умов та правил надання банківських послуг належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила ведення банківських рахунків.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк» (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто відповідач міг додати до відзиву Умови та правила надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для відмови у задоволенні позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позивачу Умови та правила банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору банківського рахунку, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Таким чином вони не є складовою частиною договору.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 03 липня 2019 року (провадження № 14-131цс19) зазначила наступне: «Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.»

У зв`язку із зазначеним та враховуючи, що споживач послуг банку ОСОБА_1 , не був ознайомлений банком із змістом пунктів п. 1.1.7.58 та п. 1.1.7.59 Умов та правил надання банківських послуг (в редакції від 01.06.2014 року), суд приходить до висновку, що він і не надавав згоди на передання зобов`язань на ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон».

Надані АТ КБ «ПриватБанк» Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою договору укладеного між банком та позивачем й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, якщо вони не підписані та не визнаються вкладником.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Виходячи з цього очевидним стає те, що договір переведення боргу б/н від 17.11.2014 року, укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» є нікчемним бо при його укладанні банком була порушена встановлена Законом процедура його укладання.

Статтею 520 ЦК України передбачено, що боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Укладаючи договір переведення боргу банк мав отримати від ОСОБА_1 згоду на заміну боржника у зобов`язанні перед ними, але ОСОБА_1 такої згоди банку не надавав. Вказане не спростовано відповідачем.

Будь-які усні чи мовчазні зміни до письмового договору банківського вкладу є нікчемними. З врахуванням вищезазначеного очевидним стає, що Договір про переведення боргу б/н від 17.11.2014 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон», шляхом використання мовчазної згоди без письмової згоди позивача, який є стороною письмового договору банківського вкладу, - є нікчемним в силу положень ч. 1 ст. 520, ч. 1 ст. 654, ч. 2 ст. 1059 ЦК України, без необхідності додаткового підтвердження його нікчемності ще й за ст. 228 ЦК України.

Згідно зі ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Норма ст. 520 ЦК має на меті убезпечити кредитора від непередбачуваного та неочікуваного ризику невиконання зобов`язання внаслідок заміни особи боржника.

Необхідність отримання згоди кредитора на переведення боргу зумовлена тим, що особа боржника завжди має істотне значення для кредитора. Вступаючи у договірні відносини, кредитор розраховував на отримання виконання з огляду на якості конкретного боржника (здатність виконати обов`язок, платоспроможність, наявність у боржника майна тощо).

Відтак, для заміни боржника у зобов`язанні необхідна воля кредитора щодо відсутності заперечень проти покладення обов`язку первісного боржника на іншу особу та така воля повинна бути виказана недвозначно та цей факт повинно бути відповідним чином зафіксовано. Договір про переведення боргу є недійсним в силу закону, тобто нікчемним, у разі, якщо кредитором не було надано згоди на заміну боржника. Саме такий правовий висновок викладено в Постанові ВГСУ по справі № 922/1029/16 від 26.04.2019 року.

Таким чином Договір про переведення боргу б/н від 17.11.2014 року є нікчемним, оскільки ОСОБА_1 не було надано згоди на заміну боржника.

Крім того, суд наголошує, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 528 ЦК України, у разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою цей обов`язок боржник повинен виконати сам.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві.

Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається у межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17.

Так, заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначає, що договори банківського вкладу №SAMDN5124 (вклад «Стандарт» із щомісячною виплатою) від 02.03.2011 року, №SAMDN7013 (вклад «Депозит +») від 23.09.2011 року, № №SAMDN0352 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 16.08.2012 року, №SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012 року, № SAMDN7357 (вклад «Стандарт») від 10.09.2012 року, №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 року, №SAMDN8306 (вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 29.08.2013 року, №SAMDN4755 (вклад «Депозит Плюс на 1 міс.») від 17.09.2013 року, то вказані договори є припиненими, оскільки кошти за вказаним договорами було виплачено, а договори - розірвано.

Так, відповідно до скріншоту банківського комплексу, наданого відповідачем, здійснювалась виплата процентів за договором банківського вкладу №SAMDN5124 (вклад «Стандарт» із щомісячною виплатою) від 02.03.2011 року, а саме: 03.12.2012 року 03.01.2013 року, 04.02.2013 року (а. с. 9, т. 2).

04.03.2013 року відбулась лонгація договору №SAMDN5124 (вклад «Стандарт» із щомісячною виплатою) від 02.03.2011 року, на договір №SAMDN4382 (а. с. 98, т. 1, а. с. 9, т. 2).

Так, відповідно до виписки по рахунку НОМЕР_2 Каса ПриватБанку ОСОБА_3 за період із 05.03.2013 по 05.03.2013 о 15:00 через касу АТ КБ «ПриватБанк» було здійснено видачу коштів за договором банківського вкладу №SAMDN4382 у розмірі 10 000, 54 доларів США (а. с. 6 -7, т. 2).

Відповідно видаткового касового ордеру від 05.03.2013 року здійснено видачу коштів за договором банківського вкладу №SAMDN4382 у розмірі 10 000, 54 доларів США (а. с. 8, т. 2).

Таким чином, договір банківського вкладу №SAMDN5124 (вклад «Стандарт» із щомісячною виплатою) від 02.03.2011 року розірвано, а кошти у сумі 10 000, 54 доларів США виплачено позивачу через касу банку.

Щодо договору банківського вкладу №SAMDN0352 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 16.08.2012 року, то відповідно до заяви ОСОБА_1 від 19.11.2012 року, яка містить підпис ОСОБА_1 , вказаний договір розірвано, а кошти за договором виплачено (а. с. 209, т. 2).

Також, згідно із видатковим касовим ордером від 19.11.2012 року та прибутковим касовим ордером від 19.11.2012 року, договір №SAMDN0352 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 16.08.2012 року розірвано 19.11.2012, кошти конвертовано в суму 12 122,00 доларів США та переведено на вклад НОМЕР_18, №SAMDN3932 (а. с. 84, т.1, 146-149, т. 2).

Вказане підтверджується також довідкою АТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 84, т. 1).

Таким чином, договір банківського вкладу №SAMDN0352 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 16.08.2012 року розірвано 19.11.2012 року, а кошти конвертовано в суму 12 122,00 доларів США та переведено на вклад НОМЕР_18, №SAMDN3932.

Щодо договору банківського вкладу №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 року, то 20.05.2013 року ОСОБА_1 подав заяву про розірвання за договором банківського вкладу №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 року та виплату коштів (а. с. 49, т. 2).

Відповідно до виписки по рахунку НОМЕР_3 Каса ПриватБанку ОСОБА_4 за період із 20.05.2013 по 20.05.2013 о 17:40 через касу АТ КБ «ПриватБанк» було здійснено видачу коштів за договором вкладу №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 року у розмірі 12 122, 00 доларів США (а. с. 44, т. 2).

Відповідно видаткового касового ордеру від 20.05.2013 року здійснено видачу коштів за договором банківського вкладу №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 року у розмірі 12 122, 00 доларів США (а. с. 45, т. 2).

Також, згідно із скріншотом банківського комплексу, наданого відповідачем, здійснювалась виплата процентів за договором банківського вкладу №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 року, а саме: 20.12.2012 року, 21.01.2013 року, 20.02.2013 року, 20.03.2013 року, 22.04.2013 року, 20.05.2013 року, а також 20.05.2013 року здійснювалась видача коштів за вказаним договором (а. с. 46, т. 2).

Видача коштів розмірі 12 122, 00 доларів США за договором банківського вкладу №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 року підтверджується також платіжним дорученням №D0520YTKW3 від 20.05.2013 року (а. с. 47, т. 2) та довідкою (а. с. 81, т. 1).

Таким чином, договір банківського вкладу №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 року розірвано 20.05.2013 року, а кошти у сумі 12 122, 00 доларів США виплачено позивачу через касу банку.

Щодо договору банківського вкладу №SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012 року, то відповідно до заяви ОСОБА_1 від 30.11.2012 року, яка містить підпис ОСОБА_1 , вказаний договір розірвано, а кошти за договором виплачено (а. с. 144, т. 2).

Так, за договором банківського вкладу №SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012 року виплата коштів у сумі 100 000, 00 гривень 30.11.2012 року була здійснена на рахунок №0392, договір №SAMDN4923 (а. с. 143, 145, т. 2).

Згідно із скріншотом банківського комплексу, наданого відповідачем, здійснювалась виплата процентів за договором банківського вкладу №SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012 року, а саме: 01.10.2012 року (переказ процентів по депозиту на бонусний рахунок НОМЕР_22), 01.10.2012 року (виплата процентів по договору №SAMDN2075), 30.10.2012 року (переказ процентів по депозиту на бонусний рахунок НОМЕР_22 за ставкою 2, 00 %), 30.10.2012 року (виплата процентів по договору №SAMDN2075), 30.11.2012 року (переказ процентів по депозиту на бонусний рахунок НОМЕР_22 за ставкою 2, 00 %), 30.11.2012 року (виплата процентів по договору №SAMDN2075), 30.11.2012 року здійснено переказ коштів у розмірі 100 000, 00 гривень між власними рахунками на рахунок № НОМЕР_4 (а. с. 142, 143, т. 2).

При цьому, за договором №SAMDN4923 грошові кошти виплачувались на карту та через касу різними сумами 08.02.2013 року - через касу в сумі 19 745, 00 грн; 12.02.2013 року - на карту № НОМЕР_5 сума 3 000, 00 грн; 14.02.2013 року - через касу 30 300, 00 грн; 25.02.2013 року - на карту № НОМЕР_5 сума 1 000, 00 грн; 01.03.2013 року - на карту № НОМЕР_5 сума 2 000,00 грн; 25.03.2013 року - через касу 3 000, 00 грн; 03.04.2013 року - через касу 12 000, 00 грн; 09.04.2013 року через касу 1 500, 00 грн; 09.04.2013 року карту №306436 сума 2 815, 00 грн; 12.04.2013 року - на карту № НОМЕР_6 сума 3 000, 00 грн; 12.04.2013 року - через касу 500, 00 грн; 16.04.2013 року через касу 300,00 грн; 16.04.2013 року - на карту № НОМЕР_7 сума 7 160, 00 грн; 23.04.2013 року - на карту № НОМЕР_7 сума 960, 00 грн; 24.04.2013 року - через касу 550, 00 грн; 26.04.2013 року - на карту № НОМЕР_7 сума 2 130, 00 грн; 08.05.2013 року - на карту № НОМЕР_7 сума 2 251, 30 грн; 20.05.2013 року - через касу 2 000, 00 грн; 24.05.2013 року - на карту № НОМЕР_8 сума 3 000, 00 грн; 27.05.2013 року - через касу 5 000, 00 грн (а. с. 36-141, т. 2).

Також, відповідно до довідки договір банківського вкладу № SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012 року розірвано 30.11.2012 року, кошти у сумі 100 000, 00 гривень виплачено (а. с. 83, т. 1).

Таким чином, договір банківського вкладу № SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012 року розірвано 30.11.2012 року, а кошти виплачено позивачу.

Щодо договору банківського вкладу №SAMDN7357 (вклад «Стандарт») від 10.09.2012 року, то відповідно до заяви ОСОБА_1 від 15.10.2012 року, яка містить підпис ОСОБА_1 , вказаний договір розірвано, а кошти за договором виплачено (а. с. 55, т. 2).

Відповідно до скріншоту банківського комплексу, наданого відповідачем, 11.10.2012 року здійснювалась виплата процентів за договором банківського вкладу №SAMDN7357 (вклад «Стандарт») від 10.09.2012 року, 15.10.2012 року - видача вкладу у розмірі 15 001, 63 доларів США (а. с. 54, т. 2).

Так, відповідно до виписки по рахунку НОМЕР_3 Каса ПриватБанку ОСОБА_4 за період із 15.10.2012 по 15.10.2012 о 17:34 через касу АТ КБ «ПриватБанк» було здійснено видачу коштів за договором банківського вкладу №SAMDN7357 у розмірі 15 001, 63 долари США (а. с. 51, т. 2).

Видача коштів розмірі 15 001, 63 долари США за договором банківського вкладу №SAMDN7357 (вклад «Стандарт») від 10.09.2012 року підтверджується також платіжним дорученням №С1015TLB63 від 15.10.2012 року (а. с. 53, т. 2) та довідкою (а. с. 82, т. 1).

Таким чином, договір банківського вкладу №SAMDN7357 (вклад «Стандарт») від 10.09.2012 року розірвано 15.10.2012 року, а кошти виплачено позивачу через касу банку.

Щодо договору банківського вкладу №SAMDN8306 (вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 29.08.2013 року, то відповідно до виписки по рахунку НОМЕР_9 Каса ПриватБанку ОСОБА_5 за період із 03.03.2014 по 03.03.2014 о 18:11 через касу АТ КБ «ПриватБанк» було здійснено видачу коштів за договором банківського вкладу №SAMDN8306 у розмірі 150 000, 00 гривень (а. с. 30, т. 2).

Відповідно до виписки по рахунку НОМЕР_9 Каса ПриватБанку ОСОБА_5 за період із 05.03.2014 по 05.03.2014 о 16:20 через касу АТ КБ «ПриватБанк» було здійснено видачу коштів за договором банківського вкладу №SAMDN8306 у розмірі 50 000, 00 гривень (а. с. 36, т. 2).

Як вбачається із скріншоту банківського комплексу, наданого відповідачем, здійснювалась виплата процентів за договором банківського вкладу №SAMDN8306 (вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 29.08.2013 року, а саме: 30.09.2013 року (виплата процентів за договором №SAMDN8306), 30.10.2013 року (виплата процентів за договором №SAMDN8306), 02.12.2013 року (виплата процентів за договором №SAMDN8306), 30.12.2013 року (виплата процентів за договором №SAMDN8306), 30.09.2013 року (переказ процентів по депозиту на бонусний рахунок НОМЕР_22 за ставкою 2, 00 %), 30.10.2013 року (переказ процентів по депозиту на бонусний рахунок НОМЕР_22 за ставкою 2, 00 %), 02.12.2013 року (переказ процентів по депозиту на бонусний рахунок НОМЕР_22 за ставкою 2, 00 %), 30.12.2013 року (переказ процентів по депозиту на бонусний рахунок НОМЕР_22 за ставкою 2, 00 %), 30.01.2014 року (виплата процентів за договором №SAMDN8306), 03.03.2014 року (виплата процентів за договором №SAMDN8306), 04.03.2014 року (виплата процентів за договором №SAMDN8306), 30.01.2014 року (переказ процентів по депозиту на бонусний рахунок НОМЕР_22 за ставкою 2, 00 %), 03.03.2014 року (переказ процентів по депозиту на бонусний рахунок НОМЕР_22 за ставкою 2, 00 %), 04.03.2014 року (переказ процентів по депозиту на бонусний рахунок НОМЕР_22 за ставкою 2, 00 %), 03.03.2014 року було здійснено видачу коштів за договором банківського вкладу №SAMDN8306 у розмірі 150 000, 00 гривень та 05.03.2014 року - у розмірі 50 000, 00 гривень (а. с. 39, т. 2).

Видача коштів 03.03.2014 року у розмірі 150 000, 00 гривень та 05.03.2014 року - у розмірі 50 000, 00 гривень за договором банківського вкладу №SAMDN8306 (вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 29.08.2013 року підтверджується також платіжними дорученнями №Е030ХКRJE від 03.03.2014 року (а. с. 40, т. 2) та №E0305SMK0A від 05.03.2014 року (а. с. 41, т. 2) та довідкою (а. с. 80, т. 1).

Таким чином, договір банківського вкладу №SAMDN8306 (вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 29.08.2013 року розірвано 03.03.2014 року, а кошти виплачено позивачу через касу банку двома частинами 03.03.2014 року у розмірі 150 000, 00 гривень та 05.03.2014 року - у розмірі 50 000, 00 гривень.

Щодо договору банківського вкладу №SAMDN4755 (вклад «Депозит Плюс на 1 міс.») від 17.09.2013 року, то відповідно до виписки по рахунку НОМЕР_10 Каса ПриватБанку ОСОБА_6 за період із 18.12.2013 по 18.12.2013 о 16:29 через касу АТ КБ «ПриватБанк» було здійснено видачу коштів за договором банківського вкладу №SAMDN4755 у розмірі 60 000, 00 гривень (а. с. 14, т. 2) та 18.12.2013 року - 110 032, 00 гривень переведено на карту ОСОБА_1 № НОМЕР_11 (а. с. 20, т. 2).

Як вбачається із скріншоту банківського комплексу, наданого відповідачем, здійснювалась виплата процентів за договором банківського вкладу №SAMDN4755 (вклад «Депозит Плюс на 1 міс.») від 17.09.2013 року, а саме: 18.10.2013 року (переказ процентів по депозиту на бонусний рахунок НОМЕР_22 за ставкою 2, 00 %), 21.10.2013 року (виплата процентів за договором №SAMDN4755), 18.11.2013 року (переказ процентів по депозиту на бонусний рахунок НОМЕР_22 за ставкою 2, 00 %), 18.11.2013 року (виплата процентів за договором №SAMDN4755), 18.12.2013 року (переказ процентів по депозиту на бонусний рахунок НОМЕР_22 за ставкою 2, 00 %), 18.12.2013 (виплата процентів за договором №SAMDN4755), 18.12.2013 року (переказ процентів по депозиту на бонусний рахунок НОМЕР_22 за ставкою 2, 00 %), 18.12.2013 (виплата процентів за договором №SAMDN4755), 18.12.2013 року було здійснено видачу коштів за договором банківського вкладу №SAMDN4755у розмірі 60 000, 00 гривень та 18.12.2013 року - 110 032, 00 гривень переведено між власними рахунками (а. с. 17, т. 2).

Видача коштів за договором банківського вкладу №SAMDN4755 у розмірі 60 000, 00 гривень через касу банку та 18.12.2013 року у розмірі 110 032, 00 гривень на карту ОСОБА_1 № НОМЕР_11 підтверджується також платіжними дорученнями №D1218SP8CI від 18.12.2013 року (а. с. 18, т. 2) №D1218SORQT від 18.12.2013 року (а. с. 19, т 2) та довідкою (а. с. 78, т. 1).

Таким чином, договір банківського вкладу №SAMDN4755 (вклад «Депозит Плюс на 1 міс.») від 17.09.2013 року розірвано 18.12.2013 року, а кошти виплачено позивачу двома частинами у розмірі 60 000, 00 гривень - через касу банку та 18.12.2013 року у розмірі 110 032, 00 гривень - на карту ОСОБА_1 № НОМЕР_11 .

Щодо договору банківського вкладу №SAMDN7013 (вклад «Депозит +») від 23.09.2011 року, то відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» договір розірвано 26.12.2011 року, кошти у розмірі 100 005, 61 грн виплачено (а. с. 85, т. 2).

Так, як встановлено судом за договору №SAMDN7013 (вклад «Депозит +») від 23.09.2011 року була проведена лонгація на договір №SAMDN0965, який 27.03.2012 року було розірвано, кошти у розмірі 100 005, 61 гривень виплачені через касу банку (а. с. 220-221, т. 2).

Таким чином, договір банківського вкладу №SAMDN4755 (вклад «Депозит Плюс на 1 міс.») від 17.09.2013 року розірвано, а кошти виплачено позивачу через касу банку у розмірі 100 005, 61 гривень.

Отже, з врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що договори банківського вкладу №SAMDN5124 (вклад «Стандарт» із щомісячною виплатою) від 02.03.2011 року, №SAMDN7013 (вклад «Депозит +») від 23.09.2011 року, № №SAMDN0352 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 16.08.2012 року, №SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012 року, № SAMDN7357 (вклад «Стандарт») від 10.09.2012 року, №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 року, №SAMDN8306 (вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 29.08.2013 року, №SAMDN4755 (вклад «Депозит Плюс на 1 міс.») від 17.09.2013 року, то вказані договори є припиненими, оскільки кошти за вказаним договорами було виплачено, а договори - розірвано, тому позовні вимоги щодо розірвання вказаних договорів та стягнення коштів не підлягають задоволенню.

Щодо доводів позивача, що відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження того, що договори банківського вкладу №SAMDN5124 (вклад «Стандарт» із щомісячною виплатою) від 02.03.2011 року, №SAMDN7013 (вклад «Депозит +») від 23.09.2011 року, № № SAMDN0352 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 16.08.2012 року, №SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012 року, № SAMDN7357 (вклад «Стандарт») від 10.09.2012 року, №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 року, №SAMDN8306 (вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 29.08.2013 року, №SAMDN4755 (вклад «Депозит Плюс на 1 міс.») від 17.09.2013 року, то вказані договори є припиненими, то суд не бере їх до уваги, оскільки останні ґрунтуються лише на тому, що відповідач надав недопустимі та неналежні докази розірвання вказаних договорів, однак ніяких доказів на підтвердження зазначеного суду не надає.

У постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Таким чином, з урахуванням принципу змагальності сторін, суд вважає надані відповідачем докази більш вірогідним щодо встановлених вище обставин, ніж твердження позивача щодо протилежного.

Разом з тим, позивач не надав суду жодних доказів того, що на рахунку позивача перебували кошти, у розмірах зазначених у позовній заяві, за договорами банківського вкладу №SAMDN5124 (вклад «Стандарт» із щомісячною виплатою) від 02.03.2011 року, №SAMDN7013 (вклад «Депозит +») від 23.09.2011 року, № №SAMDN0352 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 16.08.2012 року, №SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012 року, № SAMDN7357 (вклад «Стандарт») від 10.09.2012 року, №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 року, №SAMDN8306 (вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 29.08.2013 року, №SAMDN4755 (вклад «Депозит Плюс на 1 міс.») від 17.09.2013 року.

А звернення до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про розірвання вказаних договорів, не є належним та достовірним доказом того, що вказані договори є діючими.

При цьому, відповідачем спростовано твердження позивача, що йому не було виплачено кошти за договорами банківського вкладу №SAMDN5124 (вклад «Стандарт» із щомісячною виплатою) від 02.03.2011 року, №SAMDN7013 (вклад «Депозит +») від 23.09.2011 року, № № SAMDN0352 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 16.08.2012 року, №SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012 року, № SAMDN7357 (вклад «Стандарт») від 10.09.2012 року, №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 року, №SAMDN8306 (вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 29.08.2013 року, №SAMDN4755 (вклад «Депозит Плюс на 1 міс.») від 17.09.2013 року.

Таким чином, позовні вимоги про розірвання договорів банківського вкладу №SAMDN5124 (вклад «Стандарт» із щомісячною виплатою) від 02.03.2011 року, №SAMDN7013 (вклад «Депозит +») від 23.09.2011 року, № № SAMDN0352 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 16.08.2012 року, №SAMDN2075 (вклад «Депозит +, 3 міс.») від 29.08.2012 року, № SAMDN7357 (вклад «Стандарт») від 10.09.2012 року, №SAMDN3932 (вклад «Стандарт») від 19.11.2012 року, №SAMDN8306 (вклад «Депозит Плюс на 3 міс.») від 29.08.2013 року, №SAMDN4755 (вклад «Депозит Плюс на 1 міс.») від 17.09.2013 року та стягнення коштів є необґрунтованими, позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову у цій частині у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Щодо договору банківського вкладу №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013 року, то суд зазначає наступне.

Так, АТ КБ «ПриватБанк» не надало суду ніяких доказів того, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» або АТ КБ «ПриватБанк» виконало зобов`язання банка за договором банківського вкладу №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013 року перед ОСОБА_1 .

При цьому, в матеріалах справи міститься довідка від 04.08.2021 року, засвідчена головним бухгалтером АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_7 , якою АТ КБ «ПриватБанк» підтверджує факт виконання Банком у повному обсязі зобов`язань, щодо перерахування на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» грошових коштів ОСОБА_1 , відповідно до договору переведення боргу б/н від 17.11.2014 року та витягу з електронного додатку до цього договору. Даний факт є підтвердженням порушення банком своїх зобов`язань за договором банківського вкладу №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013 року перед ОСОБА_1 ще з 17.11.2014 року, коли він кошти своїх вкладників незаконно передав ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон».

Таким чином, вимоги позивача про виплату коштів за договором банківського вкладу №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013 року та нарахованих процентів АТ КБ «ПриватБанк» не виконано, кошти не повернуті.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, твердження відповідача про те, що договір є розірваним після звернення позивача до банку із заявою про його розірвання, є хибних, адже підтвердженням факту припинення дії договору внаслідок його розірвання має бути саме виплата позивачеві всієї суми вкладу в день звернення позивача із відповідною заявою, що належать до сплати відповідно до умов договору, чого відповідачем здійснено не було.

Щодо посилання відповідача, що належним відповідачем у справі є ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон», оскільки відбулось переведення боргу за договором з первісного боржника - ПАТ КБ «ПриватБанк» на нового боржника - ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» на підставі договору про переведення боргу №б/н від 17.11.2014 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон», та електронного додатку №1 (перелік депозитних договорів та договорів банківського обслуговування) до договору про переведення боргу від 17.11.2014 року, суд не бере до уваги з огляду на відсутність згоди кредитора про таке переведення, як це передбачено ст. 520 ЦК України.

Таким чином, посилання позивача, що АТ КБ «ПриватБанк» не виконав своїх обов`язків з повернення позивачу вказаних коштів за договором банківського вкладу №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013 року, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, та не спростовано доводами відповідача. Матеріали справи не містять будь-яких доказів виконання відповідачем зобов`язань за договором.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч. 1 ст. 1062 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Згідно пункту 1.6. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України № 516 від 03.12.2003 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 року за № 1256/8577, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті.

Згідно пункту 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України №516 від 03.12.2003 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 року за №1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором.

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно пункту 1.2. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України № 516 від 03.12.2003 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 року за № 1256/8577, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит).

Згідно пункту 3.3. цього Положення за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Суд, враховуючи, що відповідачем взяті на себе договірні зобов`язання за укладеним із ОСОБА_1 за договором не виконані, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти за депозитним договором та нараховані відповідно до їх умов відсотки.

Велика Палата Верховного суду в постанові від 09.11.2021 року у справі №320/5115/17 висловила позицію, що не заява від вкладника до суду є датою розірвання депозитного договору, а саме рішення суду. Тобто, до винесення рішення суду депозитний договір є діючим та відсоткова ставка застосовується саме в розмірі, що встановлено в договорі.

Таким чином вимоги позивача про розірвання договору банківського вкладу №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013 року за рішенням суду, стягнення суми вкладу та процентів є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, суд вважає вірним розрахунок суми вкладу та процентів за договором банківського вкладу №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013 року, наданий позивачем. Відповідач наданого розрахунку не спростував.

Щодо стягнення суми вкладу в іноземній валюті, суд зазначає наступне.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України; у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема договору банківського рахунку, не суперечить чинному законодавству.

Зважаючи на зазначене, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті у правовідносинах, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України).

З урахування зазначеного, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь суму банківського вкладу за договором №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013 у розмірі 9 000, 00 доларів США та суму процентів за договором за період з 20.05.2013 по 28.03.2021 у розмірі 6 011, 01 доларів США.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, та враховуючи, що при зверненні до суду за захистом своїх прав позивач був звільнений від оплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь держави у розмірі 4 168, 56 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 42 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 92, 207, 228, 237, 244, 246, 509, 520, 524, 526, 528, 598, 533, 599, 610, 612, 633, 634, 638, 1058, 1060, 1061, 1062, 1070, ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за № 1256/8577, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 15, 76-82, 89, 95, 141, 174, 258-259, 263-265, 352-355, 15.5) Перехідних положень ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання договорів банківського вкладу та стягнення коштів - задовольнити частково.

Розірвати договір банківського вкладу (депозиту) №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013 року, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» ().

Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), суму банківського вкладу за договором №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013 року у розмірі 9 000, 00 доларів США.

Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму процентів за договором №SAMDN0451 (вклад «Стандарт») від 20.05.2013 року за період з 20.05.2013 року по 28.03.2021 року у розмірі 6 011, 01 доларів США.

Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 4 168, 56 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному вебпорталі судової влади України за вебадресою: http://court.gov.ua/fair/sud2606.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», адреса: вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, 01001, .

Суддя Г. О. Матійчук