Номер провадження 2/754/2118/24
Справа №754/1505/24
РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2024 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що відповідач свої зобов`язання зі сплати аліментів, визначених судовим рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 131.03.2014 року, належним чином не виконує, аліменти не сплачує, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 31.10.2023 складає 33 770,00 грн., а відтак позивачка вимушена звернутись до суду за захистом порушених прав.

Ухвалою судді від 05.02.2024 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Одночасно судом було витребувано від Старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Дєдової-Осипенко В.Ю. належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_3.

На виконання ухвали суду 04.03.2024 на адресу суду надійшли витребувані матеріали.

12.03.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 33 770,00 грн. визнає частково, та вважає вказану суму неогрунтованою та такою, що не відповідає дійсності, оскільки відповідач сплачував аліменти на утримання дитини не через рахунок державної виконавчої служби, а перераховував через АТ «УКРПОШТА» і у зв`язку з життєвими обставинами не завжди повідомляв державну виконавчу службу про переказ коштів позивачці, для здійснення перерахунку та закриття боргу. У свою чергу, відповідач звернувся до старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Дєдової - Осипенко В.Ю. за розрахунком заборгованості, відповідно до якого станом на 15.02.2024 у урахуванням сплати боргу у жовтні 2023 року у сумі 10 000,00 грн. та в лютому 2024 року у сумі 63 500,00 грн., загальна заборгованість складає 47 200,00 грн.. На заяву відповідача про внесення всіх сплачених сум по квитанціям ст. державний виконавець відмовила, посилаючись на те, що потрібне рішення суду, яким зобов`язати її перерахувати заборгованість відповідача зі сплати аліментів. Також, відповідачем був погашений борг за 2015 рік (вересень, жовтень) - 1400,00грн. та за 2016 рік (грудень) - 700,00 грн., які він доплатив 10.02.2024 р. (копії переказів). Слід зазначити, що відповідачем у 2015 році були перераховані кошти позивачці на доньку 10.04. - 500,00 (призначення - випускний, садочок) та 28.08. - 500,00 грн. (день народження доньки), що складає 1000,00 грн.. Разом з тим, ДВС не було взято до уваги фактичну сплату аліментів, доказами, якої є квитанції переказу коштів позивачці, і в розрахунках заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.05.2023, 01.01.2024, 15.02.2024, окрім 10 000,00 грн. - за жовтень, не враховано частково погашений борг зі сплати аліментів за період зазначений в позовних вимогах позивачем з 01.07.2018 р. по 31.12.2023 р. На даний момент, наданий державним виконавцем розрахунок про наявний розмір заборгованості за аліментами відповідача в установленому законом порядку не оскаржувався та його дані не спростовані. Відповідач не є ухилянтом від сплати аліментів, свою доньку він любить, поважає її право на розвиток та від допомоги на її утримання ніколи не відмовлявся, та має намір завжди здійснювати перед нею свої батьківські обов`язки. Навіть його цивільна дружина ОСОБА_3 перерахувала кошти доньці відповідача Каріні, 01.10.2023 у сумі 1 000 грн.. А відтак, відповідач просить суд задовольнити позовні вимог частково та стягнути на користь позивачки пеню за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 17 196,00 грн..

02.04.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, зі змісту якої заперечує щодо доводів відповідача зазначених у відзиві, оскільки позивачкою у позовній заяві взяті до уваги дані за період: липень 2018 року по грудень 2023 року, включно. Але до розрахунку відповідач включає період 2024 року, який не має ніякого відношення до справи. Крім того, в розрахунку заборгованості, який доданий до позовної заяви, вказано сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження 7 500,00 грн. станом на 2018 року. Дану суму відповідач не спростовує. Також, чеки на підтвердження оплат зазначені відповідачем 2019 року, 2020 року, а фактично в них дата 2024 року. У свою чергу суми доданих чеків не співпадають з розрахунком відповідача. Доказів того, що відповідач звертався до виконавчої служби з заявою про перерахунок заборгованості матеріали справи не містять. Крім того, відповідач не надав документи, які можуть бути підставою для зменшення розміру неустойки. А відтак, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

18.04.2024 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Чепенко О.О. надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких зазначає про те, що відповідач не ухиляється від сплати аліментів, та визнає частково розмір пені у сумі 17 196,00 грн. за несвоєчасну сплату аліментів, після власного перерахування з доказами, на підставі нарахування неустойки (пені) позивачем, про що вказано у відзиві.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, мають спільного неповнолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31.03.2014 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 700,00 грн. щомісячно.

12.03.2015 року державним виконавцем ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3, на підставі виконавчого листа №755/7132/14-ц виданого 11.06.2014 року Дніпровським районним судом міста Києва.

Деснянський районний суд м. Києва рішенням від 13.11.2019 року збільшив розмір аліментів у розмірі 2 000, 00 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення (22.12.2019) і до повноліття дитини.

На підставі вищевказаного рішення видано виконавчий лист №754/12508/19 про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно.

04.05.2023 року державним виконавцем ухвалено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, вбачається, що за період з липня 2018 року по грудень 2023 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складає 47 200,00 грн.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів.

При цьому, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому Сімейним кодексом.

Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги про стягнення на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів є правомірними.

Суд зауважує і на те, що згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у цивільній справі №572/1762/15-ц неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання полягає у сприянні належному виконанню зобов`язання та стимулювання боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує лише до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватись на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991, визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно розрахунку, наданого позивачкою розмір неустойки (пені) складає 33 700,00 грн..

Суд погоджується із розрахунком позивачки, оскільки розрахунок заборгованості та неустойки (пені) відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім того, суд зазначає, що надані відповідачем суду копії квитанцій датовані 10.02.2024 року, тобто після відкриття провадження у справі та отримання копії позовної заяви з додатками, не спростовують наявність заборгованості відповідача перед позивачкою на час її звернення до суду з вказаним позовом.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки щодо стягнення з відповідача суму неустойки (пені) за несплату аліментів у розмірі 33 770,00 грн.

Відповідно до ст. 142 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Керуючись ст.ст. 19, 81, 141, 223, 258-260, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст. 49, 549 ЦК України, ст.ст. 180, 194, 196 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини у загальному розмірі 33 770,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дані позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Дані відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ..

Повний текст рішення суду виготовлено 17.05.2024.

Суддя: