Номер провадження: 22-ц/813/1743/24
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

з участю секретаря Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Тарановського Дмитра Сергійовича, представника ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2022 року про забезпечення доказів, шляхом проведення судової будівельно-технічної та оціночної експертизи, постановлену під головуванням судді Тополевої Ю.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання угоди недійсною, виділ частки спільного майна подружжя в натурі, припинення права власності, переведення прав власника на частку у житловому будинку та виділ частки будівельних матеріалів та обладнання, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання угоди недійсною, виділ частки спільного майна подружжя в натурі, припинення права власності, переведення прав власника на частку у житловому будинку.

Згодом позивачі звернулися до суду з заявою про збільшення позовних вимог до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання угоди недійсною, виділ частки спільного майна подружжя в натурі, припинення права власності, переведення прав власника на частку у житловому будинку та виділ частки будівельних матеріалів та обладнання.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09 березня 2021 року у справі була призначена судова будівельно-технічна та оціночна експертиза. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

20 жовтня 2022 року матеріали цивільної справи були направлені до суду із експертної установи з повідомленням про неможливість надання висновку за матеріалами справи з причин не надання доступу на територію досліджуваного об`єкта.

24 листопада 2022 року ОСОБА_6 , представник позивачів звернувся до суду з заявою, в якій просив провести призначену по справі експертизу в примусовому порядку.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2022 року заява представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про проведення судової будівельно-технічної та оціночної експертизи в примусовому порядку задоволена.

Забезпечені докази, шляхом проведення судової будівельно-технічної та оціночної експертизи, призначеної ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09 березня 2021 року в примусовому порядку.

Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

Не погодившись з ухвалою суду, адвокат Тарановський Д.С., представник ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволені заяви про забезпечення доказів, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неповне встановлення всіх обставин справи, порушення норм процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції в порушення вимог ч. 6 ст. 118 ЦПК України не наведено доказ, який необхідно забезпечити та суд забезпечив доказ, однак не зазначив який саме, шляхом проведення експертизи, тобто в поза процесуальному порядку. Крім того суд повторно призначив експертизу, при цьому ухвала про призначення експертизи від 09 березня 2021 року не скасована та діє.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

В судове засідання, призначене на 23 квітня 2024 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с. 232-235).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання та явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Тарановського Д.С., представника ОСОБА_1 , адвоката Попроцького Д.М., представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви адвоката Попроцького Д.М., представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про проведення судової будівельно-технічної та оціночної експертизи в примусовому порядку, районний суд виходив з того, що для повного та всебічного з`ясування обставин, які мають значення для вирішення справи по суті, потрібні спеціальні знання, а також враховуючи ухилення відповідачів від виконання ухвали суду про проведення експертизи, суд вважав за необхідне провести у справі судову будівельно-технічну та оціночну експертизу в примусовому порядку.

Проте, цього висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до Розділу І, параграфу 6 ЦПК України, встановлено порядок призначення та проведення експертизи.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу.

Згідно зі ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09 березня 2021 року призначено судову будівельно-технічну та оціночну експертизу. Провадження по справі зупинене на час проведення експертизи.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2021 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2021 року задоволено клопотання представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та витребувано у комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» належним чином завірену копію матеріалів інвентаризаційної справи домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (в цілому).

25 жовтня 2021 року витребувані ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2021 року матеріали надійшли на адресу Малиновського районного суду м. Одеси за вхідним №50491.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2021 року направлено матеріали цивільної справи №521/18902/17, провадження №2/521/422/21 на виконання ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 09 березня 2021 року про призначення судової будівельно-технічної та оціночної експертизи.

20 жовтня 2022 року на адресу Малиновського районного суду м. Одеси за вхідним № 37970 надійшли матеріали цивільної справи №521/18902/17 з повідомленням № 21-3947 від 17 жовтня 2022 року про неможливість надання висновку за матеріалами справи з причин не надання доступу на територію досліджуваного об`єкта.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2022 року провадження у справі поновлено.

З матеріалів справи вбачається, що в день судового засідання, а саме 24.11.2022 року, адвокат Попроцький Д.М., представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 05.12.2019 року, звернулася до суду із заявою про проведення призначеної експертизи в порядку виконавчого провадження (в примусовому порядку) (а.с. 123).

Не зважаючи на приписи ст. 109 ЦПК України, суд першої інстанції, задовольнив заяву адвоката Попроцького Д.М. та забезпечив доказв порядку ст. 116 ЦПК України, шляхом проведення судової будівельно-технічної та оціночної експертизи, призначеної ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09 березня 2021 року у цивільній справі №521/18902/17в примусовому порядку.

Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 116 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до ч.2 ст. 116 ЦПК України, способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів повинна бути оформлена відповідно до ст.117 ЦПК України.

Забезпечення доказів є процесуальною дією суду, яка вчиняється за заявою осіб, які беруть участь у справі, якщо вони вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів. Під особами, які мають право заявити про забезпечення доказів, маються на увазі суб`єкти доказування. Відтак, останні повинні довести обґрунтованість своїх побоювань, що подача відповідних доказів може стати неможливим або ускладненим. Суд не може здійснити заходи щодо забезпечення доказів лише на підставі нічим не обґрунтованих побоювань суб`єкта доказування.

Згідно вимог пунктів 4, 5 ч. ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.

Частиною 1, 2 ст. 118 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею.

Крім того, згідно роз`яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» право забезпечення доказів допускається, коли у заявника є обґрунтовані посилання на неможливість подальшого подання певних доказів або виникнення певних труднощів у зв`язку з цим, якщо не забезпечити докази вчасно. Так, неможливість надання (одержання), ускладнення у наданні доказу можуть бути зумовлені обставинами, які вимагатимуть додаткових зусиль, витрати часу та коштів; це може потягти несвоєчасність вирішення спору у суді.

На переконання апеляційного суду при вирішенні питання про забезпечення доказів та постановлення оскаржуваної ухвали, вищезазначені вимоги ЦПК України, судом першої інстанції не були дотримані.

Колегія суддів, також вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції не звернув уваги про порядок розгляду і вирішення заяви про забезпечення доказів, які регламентовані ст.ст. 116-118 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 3- 4 ст. 117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів зазначається: найменування суду, до якого подається заява;повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти;докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні;обґрунтування необхідності забезпечення доказів;спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази;перелік документів, що додаються до заяви.

За подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Однак, з наданих апеляційному суду копії матеріалів справи вбачається, що суд в порушенні норм процесуального права також не звернув уваги на вимоги ст. 117 ЦПК України, та розглянув заяву адвоката Попроцького Д.М., яка подана без додержання вимог ст. 117 ЦПК України.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими в частині того, що оскаржувана ухвала є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та заслуговують на увагу суду.

За наведених підстав, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала на підставі п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 353 ЦПК України, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 141 ЦПК.

Таким чином, розподіл судових витрат, сплачених апелянтом за подання апеляційної скарги, має бути здійснено судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Тарановського Дмитра Сергійовича, представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2022 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 24 квітня 2024 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова