КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Кравченко Л.М.
Єдиний унікальний номер справи № 362/6756/23
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

секретар - Олешко Л.Ю.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: ОСОБА_3 про встановлення батьківства.

Заслухав доповідь судді апеляційного суду, дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги,

В с т а н о в и в :

У жовтні 2023 р. ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_4 ) звернувся до суду із позовом ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ), Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: ОСОБА_3 , про встановлення батьківства.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з лютого 1993 року позивач та відповідачка проживають однією сім`єю, у них народилось двоє синів (двійнята) - ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

У Скибинецькій сільській раді Тетіївського району Київської області 20 вересня 1994 року відповідачка отримала свідоцтва про народження синів, де запис про батька вчинено на підставі ч.1 ст. 135 СК України, тому у графі «батько» записано дівоче прізвище « ОСОБА_6 ».

Весь цей час сторони проживали і проживають разом і виховували синів. 06 березня 2023 року ОСОБА_5 отримав вибухову травму, поранення несумісне з життям, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності України.

Позивач вказував, що встановлення батьківства за рішенням суду необхідно позивачу для внесення змін до актового запису про народження сина ОСОБА_7 та отримання свідоцтва про народження. Встановлення факту батьківства необхідно для відновлення юридичного підтвердження батьківства позивача стосовно сина ОСОБА_3 .

Посилаючись на викладене просив:

- визнати, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , є рідним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язати Васильківський відділ ДРАЦС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) внести відомості до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши у графі «батько» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції у судовому засіданні відповідачка визнала позов.

Представник Васильківського відділу ДРАЦС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, до канцелярії суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтвердив, що ОСОБА_1 є його рідним батьком.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2024 року скасувати і ухвалити по справі нове рішення, яким позов задовольнити. У скарзі посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову, постановив судове рішення без урахування усіх наявних у матеріалах справи доказів.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористались.

Згідно зі ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на за адресами, які були зазначені в матеріалах справи. Позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 взяли участь у судовому засіданні в апеляційному суді. Від представника Васильківського відділу ДРАЦС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) надішла заява про розгляд справи за його відсутності.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними та достатніми доказами факт свого батьківства щодо ОСОБА_3 .

Колегія суддів не погоджується з цим висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народились ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.10,11).

Відповідно до свідоцтва про смерть, довідки про причину смерті, сповіщення сім`ї, Витягу з протоколу засідання ВЛК Центральної військово-лікарської комісії ЗСУ від 30 червня 2023 року за №1850, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 28 р. (а.с.13-16).

Згідно з довідкою, виданою старостою с. Кодаки, від 30 серпня 2023 року за №179, сім`я з чотирьох осіб: син - ОСОБА_3 ; син - ОСОБА_5 ; батько - ОСОБА_1 ; мати - ОСОБА_2 спільно проживали (син, син, мати, батько) та проживають (син, мати, батько) за адресою: АДРЕСА_1 , з 2004 року по сьогоднішній день. Спільно ведуть господарство. Син, ОСОБА_5 , теж проживав у селі Кодаки за вище зазначеною адресою, вів із батьками та братом спільне господарство до повномасштабного вторгнення російської федерації на території України. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 загинув, виконуючи військовий обов`язок (а.с.17).

Відповідно до довідки, виданої старостою с. Кодаки, від 30 серпня 2023 року за №179, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно проживали разом і вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).

Згідно з довідкою про склад сім`ї, виданої старостою с. Кодаки, від 15 серпня 2023 року за №172, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (а.с.18-а).

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Як визначено частиною другою статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до частини першої статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи.

Аналіз норми статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 (провадження № 61-18333св19), рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

Згідно з частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

На підтвердження своїх вимог позивач надав суду довідки, видані старостою с. Кодаки, які свідчать про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2004 року по 30 серпня 2023 року.

Колегія суддів погоджується, що надані позивачем фото з домашнього альбому та покази свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 самі по собі не можуть бути достатніми доказами існування фактів, що підлягають перевірці та встановленню в даній справі.

Разом з цим, до матеріалів справи додано висновок експерта № 918-МГ від 09 травня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком загиблого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження складає не менше 99,9999% (а.с. 84-88).

З огляду на те, що ОСОБА_5 , щодо якого було проведено генетичну експертизу, та ОСОБА_3 є рідними братами, які народились в один день, на підставі всіх встановлених у справі обставин, враховуючи усі наявні у матеріалах справи докази, апеляційний суд доходить висновку, що ОСОБА_1 довів, що він є рідним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 365, 367, 369, 374, 375, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовльнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2024 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: ОСОБА_3 про встановлення батьківства - задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , є рідним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Зобов`язати Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відомості до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши у графі «батько» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2024 року.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова