Провадження № 2/761/4313/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Аббасової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сухини А.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради про встановлення юридичного факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Територіальної громади м.Києва в особі Київської міської ради про встановлення юридичного факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що вона проживала з ОСОБА_3 у фактичних шлюбних відносинах як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 2002 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилась спадщина і позивач, як єдиний спадкоємець спадщину прийняла шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, в тому числі з підстав відсутності документів, які б підтверджували факт родинних відносин, відтак її право на отримання спадкового майна залежить від встановлення факту проживання зі спадкодавцем.

З урахуванням наведеного позивач просить встановити юридичний факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року до 14 січня 2019 року, тобто більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.11.2023 відкрито загальне позовне провадження у даній справі. Разом з відкриттям провадження у справі вирішено питання про витребування доказів та витребувано у ПН КМНО Мельниченко Ірини Олександрівни належним чином завірену копію нотаріальної справи № 24/2021 після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02.01.2024 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому, зокрема, висловлено прохання проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.03.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Зокрема, позивач пояснила, що познайомилась з ОСОБА_3 на роботі в 1996 році, а з 2002 року вони почали проживати разом, як подружжя. Між ними були взаємні відносини притаманні подружжю, вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, а шлюб не реєстрували тому що були людьми у дорослому віці, тому у цьому не було потреби.

Представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. У відзиві на позовну заяву просив проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, керуючись внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повно та всебічно з?ясованих обставинах справи та наданні їм відповідної правової оцінки, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

15.09.2021 позивач ОСОБА_1 , звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мельниченко І.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємець четвертої черги за законом, за результатом чого заведено спадкову справу №24/2021.

21.09.2021 постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском нею строку на прийняття спадщини та відсутністю документів, які б підтверджували факт родинних відносин.

10.04.2023 рішенням Шевченківського районного суду м. Києва по справі №756/9409/21 ОСОБА_1 визначено додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5

24.04.2023 позивач зверталась до Оболонського районного суду м.Києва з заявою про встановлення юридичного факту проживання проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 .

02.10.2023 ухвалою Оболонського районного суду м.Києва за результатом розгляду клопотання заінтересованої особи: Територіальної громади м.Києва в особі Київської міської ради, заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав того, що Київська міська рада заперечує проти задоволення заяви, оскільки вважає, що у заявника права на спадкування немає, тому існує спір про право.

Відтак позивач звернулась з даним позовом до Шевченківського районного суду м. Києва враховуючи заперечення відповідача.

Згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Отже, предмет доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю передусім складає сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім`ї; спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 08.12.2021 у справі № 531/295/19, для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази), тощо.

У справі «Джонстон проти Ірландії» було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона проживала в родині ОСОБА_1 , яка є її тіткою та ОСОБА_3 , та підтвердила, що між ними були відносини притаманні саме подружжю, вони вели спільне господарство, ставились один до одного як до подружжя, разом відпочивали та облаштувати свій побут, між ними завжди були теплі взаємовідносини, вона ніколи не чула щоб вони сварились.

Свідок, ОСОБА_7 , пояснила, що позивач по справі ОСОБА_1 її мама проживала разом з ОСОБА_3 разом як чоловік та дружина з 2002 року, у них в сім?ї були теплі сімейні відносини. Вона з братом купили квартиру, в якій її мама разом з ОСОБА_3 проживала, а він подарував їм з братом свою квартиру. Вона з братом також допомагали мамі і ОСОБА_3 , лікували його після того, як у нього діагностували онкологічне захворювання, займалася похованням.

Як вбачається із матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 , у якій ОСОБА_3 був зареєстрований, він подарував дітям ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 28.12.2006, проте, враховуючи родинні відносини, продовжував бути зареєстрованим у цій квартирі.

Сина заявника ОСОБА_8 зазначено як довірену особу в декларації ОСОБА_3 про вибір лікаря, що свідчить про існування між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відносин притаманних подружжю. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спільно подорожували та відпочивали за кордоном, що підтверджується відмітками у паспортах про перетин кордону.

Судом досліджено копію спадкової справи №24/2021, заведеної після смерті ОСОБА_3 та встановлено, що за життя спадкодавець заповіту не складав, спадщину за законом прийняла позивач ОСОБА_1 , в спадковій справі наявна відповідна заява. Інших спадкоємців у ОСОБА_3 немає.

Слід зазначити, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 ЦК України, про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України Необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини може сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні, підтвердження факту проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини заявниці необхідне для оформлення спадкових прав.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм процесуального права, надані позивачем докази на підтвердження факту постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_3 у контексті положень статей 77-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, а тому суд дійшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81-83, 229, 235, 258-259, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради про встановлення юридичного факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю задовольнити.

Встановити юридичний факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2004 року до 14 січня 2019 року, тобто більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: Територіальна громада м. Києва в особі Київської міської ради, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, .

Суддя Н.В. Аббасова