Справа №201/5009/22
Провадження №2-о/932/111/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Кирилішиної В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в окремому порядку в залі суду м. Дніпра цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про встановлення факту проживання за визначеною адресою,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з заявою, в якій просив суд встановити факт первинної реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлення даного факту необхідно заявникові для реалізації права на приватизацію , згідно Закону України «Про приватизацію житлового фонду». На обгрунтування заяви зазначив, що він народився в м.Дніпро ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з народження, постійно проживав за місцем реєстрації батьків АДРЕСА_1 , про що є запис у будинковій книзі приватного будинку, власником якого є ОСОБА_2 . Після того, як батьки розлучилися, він став проживати за місцем реєстрації матері ОСОБА_3 за адресою, АДРЕСА_2 з жовтня 2000 року. Оскільки власник будинку АДРЕСА_1 відмовився надавати копію будинкової книги, то для реалізації права заявника на приватизацію необхідно встановлення судом даного юридичного факту.

В судовому засіданні 29.09.2023 року заявник ОСОБА_1 заяву про встановлення юридичного факту підтримав, на її задоволенні наполягав. Заявив клопотання про допит в якості свідка своєї матері ОСОБА_3 .

Заінтересована особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, неодноразово повідомлений про дату та місце судового розгляду , в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань не подав.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на таке:

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дніпропетровську, про що виконаний актовий запис № 2036 відділом ЗАГС Жовтневого району м.Дніпропетровська. Батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

З копії паспорта НОМЕР_2 , виданого Жовтневим РВ у м.Дніпропетровську ДМС України в Дніпропетровській області 15.12.2014 року, матері заявника ОСОБА_1 ОСОБА_3 судом встановлено на арк.11 паспорту, що вона була зареєстрована з 20 листопада 1987 року за адресою: АДРЕСА_1 , знята з реєстрації 05.10.2000 року.

З відповіді № 7/816 від 05.07.2022 року Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради судом встановлено, що неможливо надати інформацію про первинну реєстрацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , через те, що картотека з питань реєстрації фізичних осіб за даною адресою станом на 14.07.2022 року відсутня , оскільки вищезазначена адреса знаходиться в приватному секторі, пропонується надати будинкову книгу.

З показань допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдиве показання, показала, що вона мати заявника ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . З народження був зареєстрований разом з батьками за адресою: АДРЕСА_1 , який належить дідусю заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 . Після розлучення з чоловіком в 2000 році вони з сином стали проживати за адресою : АДРЕСА_2 , де син був зареєстрований з 2000 року. Через неприязні стосунку з родиною колишнього чоловіка, які відмовилися надавати будинкову книгу на підтвердження реєстрації сина за цією адресою довелося звертатися до суду з заявою про встановлення факту проживання.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цих Кодексом.

Стаття 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні`наголошує на тому, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбаченихКонституцією.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника в зазначений ним період за місцем фактичного його проживання не може бути доказом того, що він не проживав там, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зістаттею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні`не є абсолютним підтвердженням таких обставин.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №363/214/17-ц, перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання у визначеному місці.

Згідно з положеннями статті 17 ЦК ( в редакції 1966 року) станом на дату виникнення цивільних правовідносин , місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п`ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце

проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів.

Встановлення факту проживання в зазначеному місці і часі заявнику потрібно для реалізації права на приватизацію в порядку Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду».

З огляду на підтвердження в судовому засіданні факту реєстрації матері заявника ОСОБА_3 станом на 1988 рік за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає вимоги заяви обгрунтованими.

Отже, реалізація права на приватизацію залежить від встановлення судом даного факту, який має для заявника юридичне значення.

За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, під час розгляду справи, знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявник, заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.258-259, 294, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

ЗаявуОСОБА_1 , заінтересована особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про встановлення факту проживання за визначеною адресою задовольнити.

Встановити факт, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , первинно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Овчиннікова