Номер провадження 2/754/223/24
РІШЕННЯ

Іменем України

29 квітня 2024 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючої судді Гринчак О.І.

за участю секретаря судових засідань Чехун Ю.В.,

представника позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідачів - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа: державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори Шульга Світлана Вікторівна про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Зміст позовних вимог

У вересні 2021 року ОСОБА_3 , через представника - адвоката Дичку А.Р., звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа: державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори Шульга Світлана Вікторівна, в якому просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Представником позивача до позовної заяви додано клопотання про витребування доказів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 . Зважаючи на похилий вік ОСОБА_6 , з 01 січня 2017 року та до часу смерті спадкодавець та її дочка - ОСОБА_3 , разом проживали за адресою: АДРЕСА_1 , а після смерті ОСОБА_6 . ОСОБА_3 займалась її похованням. У зв`язку з хворобою спадкодавця, ОСОБА_3 постійно здійснювала догляд за нею та допомагала з прийомом ліків, крім того, за час проживання з матір`ю та після її смерті, ОСОБА_3 виконувала обов`язки з утримання квартири та оплати житлово-комунальних послуг.

Після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно, до складу якого, зокрема, входить гаражний бокс № НОМЕР_1 , що знаходиться АДРЕСА_2 , та належав ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення 15 червня 2004 року. Квартира АДРЕСА_1 , в якій на час відкриття спадщини проживала ОСОБА_3 та спадкодавець, належить ОСОБА_3 згідно з договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юрченком Василем Васильовичем 27 червня 2018 року та зареєстрованим в реєстрі за номером 1380.

Станом на дату подання цієї позовної заяви в Дніпровському районному суді міста Києва розглядається справа № 755/8244/20 за позовною заявою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юрченка Василя Васильовича, треті особи: державний нотаріус П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Козак Наталія Анатоліївна, державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори Шульга Світлана Вікторівна, про визнання договору дарування квартири недійсним, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання права власності на обов`язкову частку спадкового майна.

Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини ОСОБА_3 не зверталася до нотаріальної контори із повідомленням про прийняття спадщини, оскільки прийняла спадщину згідно з ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України.

22 січня 2019 року Десятою київською державною нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_4 та заявою ОСОБА_5 була заведена спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 (спадкова справа № 48/2019). Відповідачі є онуками ОСОБА_8 та відповідно до ст. 1266 ЦК є спадкоємцями, оскільки їхній батько ОСОБА_9 (син ОСОБА_8 ) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до смерті ОСОБА_10 . У заявах про прийняття спадщини відповідачі зазначили, що інших спадкоємців за законом чи за заповітом, крім них, немає.

Дізнавшись про відкриття спадкової справи ОСОБА_3 , звернулась до Десятої київської державної нотаріальної контори із повідомленням про те, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8 та проханням про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Проте 01 квітня 2021 року державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори Шульга Світлана Вікторівна винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 пропущено шестимісячний строк, встановлений ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини, а саме: не подано заяву про прийняття спадщини, що передбачено ст. 1269 ЦК та відсутні докази про фактичне її прийняття.

Хоч на час відкриття спадщини ОСОБА_3 проживала разом зі спадкодавцем, її зареєстроване місце проживання на час відкриття спадщини та на даний час є: АДРЕСА_4 . У зв`язку з вищезазначеним ОСОБА_3 вимушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відзив відповідачів на позовну заяву

Представниця відповідачів у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачі, як внуки ОСОБА_8 та родичі позивача, достеменно знають, що позивачка не проживала разом з їх бабусею, а проживала та проживає разом зі своєю сім`єю в АДРЕСА_5 . Договір дарування від 27 червня 2018 року, зареєстрований в реєстрі за номером 1380, оскаржується відповідачами, оскільки 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 належить в порядку спадкування покійному батьку відповідачів, а щодо іншої частини, то у відповідачів є підстави вважати, що ОСОБА_8 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час укладення договору дарування квартири, оскільки хворіла на рак та перебувала під впливом медичних препаратів, що могло вплинути на здатність ОСОБА_8 усвідомлювати свої вчинки.

Представниця відповідачів зазначає, що тільки з 10 травня 2018 року ОСОБА_8 було призначено приймання таблеток морфіна і тільки з 10 травня 2018 року позивач могла допомагати ОСОБА_8 з прийомом ліків. Крім того, згідно з наданими позивачем доказами у справі № 755/8244/20 частину призначених ОСОБА_8 таблеток морфіну, позивач самовільно знищувала.

Представником відповідачів зауважується, що на підтвердження поховання ОСОБА_8 позивачка надає договір-замовлення на надання ритуальних послуг від 25.08.2018, але в наданому договорі адресу ОСОБА_3 вказано якраз: АДРЕСА_4 , а не АДРЕСА_1 , як стверджує позивач.

Позивач на підтвердження факту проживання разом з матір`ю надає акт від 11 березня 2021 року з підписаними мешканцями будинку АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_11 (кв. АДРЕСА_7 ), ОСОБА_12 (кв. АДРЕСА_8 ) та ОСОБА_13 (кв. АДРЕСА_9 ), але в наданому акті від 11 березня 2021 року не вказано номер будинку по АДРЕСА_10 , у зв`язку з чим, даний акт жодним чином не може підтвердити, що дані особи є мешканцями саме будинку АДРЕСА_1 , та якимось чином можуть стверджувати, що позивач проживала з спадкодавицею.

Відповідачі стверджують, що позивачка дійсно відвідувала ОСОБА_8 , оскільки тільки в неї були ключі від квартири ОСОБА_8 , однак не проживала постійно.

Відповідь на відзив на позовну заяву

Стороною позивача вказується, що станом на дату подачі даного відзиву у справі № 755/8244/20 відсутнє судове рішення, що набрало законної сили. Також станом на 01 січня 2017 року, мамі позивача ОСОБА_6 було 83 роки та був встановлений діагноз СR лівої молочної залози, а в подальшому уже з встановленим та призначенням спеціальних ліків та необхідністю їх приймання позивачка, як єдина дочка, керуючись своїми моральними переконаннями, проживала з мамою та здійснювала догляд за нею, що також включало й допомогу з приймання різних лікарських засобів.

Представниця позивачки зауважує, що в акті від 11 березня 2021 року мешканці, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , підтверджують про те, що позивач проживала за адресою: АДРЕСА_1 в період з 01 січня 2017 року по 31 серпня 2018 рік. Підпис мешканців засвідчено начальником ЖЕД-408 ОСОБА_16 Вищезазначені мешканці зареєстровані саме в будинку АДРЕСА_1 та живуть там досить тривалий час. Крім того, довідкою ОСББ «ЧОРНОВОЛА 2» від 07 грудня 2021 року № 9, підтверджено, що ОСОБА_3 не проживала за адресою: АДРЕСА_11 у період з 01.01.2017 року по 01.01.2020.

Заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву

Представниця відповідачів зазначає, що 28 травня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 755/7028/20 винесено ухвалу про забезпечення позову до подання позову та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідачам, як онукам ОСОБА_8 , достеменно відомо, що позивач з 01 січня 2017 року, та навіть на час приймання ліків, починаючи з 10.05.2018 не проживала постійно з їх бабусею ОСОБА_8 , а ОСОБА_8 проживала сама. Також акт від 10.11.2021, складений та підписаний ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , та підписи яких засвідчені начальником ЖЕД-408 ОСОБА_20 , підтверджує, що ОСОБА_3 , донька ОСОБА_6 , в квартирі АДРЕСА_1 , починаючи з 01 січня 2017 року по 31 серпня 2018 року не проживала.

Рух справи

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 08 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Витребувано від державного нотаріуса Десятої київської нотаріальної контори Шульги Світлани Вікторівни, належним чином засвідчену копію спадкової справи № 48/2019, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

11.11.2021 від представника відповідачів надійшов відзив на позовну заяву.

30.11.2021 від представника позивачки надійшло клопотання про долучення доказів.

14.12.2021 представником позивачки подано клопотання про долучення доказів та відповідь на відзив на позовну заяву.

07.06.2022 представником позивачки подано заяву про виклик свідків.

Також 07.06.2022 представником відповідачів подано заяву про виклик свідків та заперечення на відповідь на відзив.

20.06.2022 від Десятої київської державної нотаріальної контори надійшла копія матеріалів спадкової справи № 48/2019.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 06 грудня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 16.06.2023 судом допитано свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23

07.09.2023 представником відповідачів подано заяву про виклик свідків.

У судовому засіданні 07.09.2023 судом поновлено відповідачу строк для подання заяви та задоволено заяву про виклик свідка; допитано свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_19 та ОСОБА_7 .

У судовому засіданні 13.02.2024 судом допитано свідка ОСОБА_20 .

У судовому засіданні 21.03.2024 судом допитано свідка позивачку ОСОБА_3 та ОСОБА_14 .

У судовому засіданні 29.04.2024 судом допитано свідка ОСОБА_24 .

Під час розгляду справи по суті представниця позивачки підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Представниця відповідачів просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа до суду не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 19 жовтня 2018 року, актовий запис № 1555.

На день смерті ОСОБА_6 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на спадкове майно, яке за життя належало померлій на праві власності.

22 січня 2019 року державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Шульгою Світланою Вікторівною за заявою ОСОБА_4 та заявою ОСОБА_5 відкрито спадкову справу № 48/2019 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 .

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є онуками померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

З матеріалів спадкової справи № 48/2019 вбачається, що гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГБК «Лівобережний-1» по АДРЕСА_5 , на праві власності зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської від 15.06.2004, наказ № 1014-С/ГК від 04.06.2004.

Також згідно з даними реєстрових книг Київського міського бюро технічної інвентаризації, кв. АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_6 :

- 1/2 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною держадміністрацією м. Києва 11.11.1998, розпорядження № 44-95. Дата проведення реєстрації в Бюро 04.12.1998 за реєстровим № 194.

- 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 10-ю Київською державною нотаріальною конторою 25.05.2004, № 2н-1321. Дата проведення реєстрації в Бюро 22.06.2004 за реєстровим № 194.

Згідно з договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юрченком Василем Васильовичем 27 червня 2018 року та зареєстрованим в реєстрі за номером 1380, ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 .

Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.01.2020 відмовлено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на часток квартири АДРЕСА_1 , оскільки вона належить іншій особі.

На час ухвалення даного рішення у Дніпровському районному суді міста Києва розглядається справа № 755/8244/20 за позовною заявою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юрченка Василя Васильовича, треті особи: державний нотаріус П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Козак Наталія Анатоліївна, державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори Шульга Світлана Вікторівна про визнання договору дарування квартири недійсним, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання права власності на обов`язкову частку спадкового майна (а.с. 78, 79 т. І).

16 березня 2021 року ОСОБА_3 звернулася до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою, в якій повідомила, що спадщину, яка залишилася після смерті її матері позивачка прийняла згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадини та не заявляла про відмову від неї у встановлений ст. 1270 ЦК України строк. Факт постійного проживання із спадкодавцем підтверджується Актом від 11.03.2021 про проживання за адресою: АДРЕСА_1 з січня 2017 року по серпень 2018 року.

01 квітня 2021 року державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори Шульга Світлана Вікторівна винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 пропущено шестимісячний строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, а саме: не подано заяву про прийняття спадщини, що передбачено ст. 1269 ЦК України та відсутні докази про фактичне її прийняття.

З матеріалів справи вбачається, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 є: АДРЕСА_4 .

Довідкою ОСББ «ЧОРНОВОЛА 2» від 07 грудня 2021 року № 9 підтверджено, що ОСОБА_3 не проживала за адресою: АДРЕСА_11 у період з 01.01.2017 року по 01.01.2020.

Відповідно до Акту від 11 березня 2021 року, підписаного мешканцями будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_11 (кв. АДРЕСА_7 ), ОСОБА_14 (кв. АДРЕСА_8 ), ОСОБА_15 (кв. 83), та засвідченого підписом начальника ЖЕД-408 Касьяновим В.А. на підставі довіреності № 10 від 04.01.2021, ОСОБА_3 проживала за адресою: АДРЕСА_1 з 01.01.2017 по 31.08.2018 (а.с. 30 т. І).

Однак згідно з Актом від 10 листопада 2021 року, підписаним ОСОБА_17 (кв. АДРЕСА_12 ), ОСОБА_18 (проживає за адресою: АДРЕСА_13 ), ОСОБА_19 (проживає за адресою: АДРЕСА_14 ), та засвідченого підписом начальника ЖЕД-408 ОСОБА_20 також на підставі довіреності № 10 від 04.01.2021, ОСОБА_3 не проживала за адресою: АДРЕСА_1 з 01.01.2017 по 31.08.2018 (а.с. 100 т. І).

Відповідно до листа Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» від 03 вересня 2021 року за період з січня 2017 року по листопад 2018 року на особовий рахунок № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 поступила оплата в розмірі 4376,06 грн.

Як вбачається з квитанцій (а.с. 20-24 т. І) ОСОБА_3 проводилась оплата комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 за травень, вересень та жотень 2018 року.

Відповідно до протоколу огляду особистого кабінету (облікового запису) від 28.10.2021 ОСОБА_3 має доступ до особового кабінету в комунальному концерні «Центр комунального сервісу» щодо об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 та здійснювала оплату комунальних послуг з січня 2017 по грудень 2017 року, січень, березень, жовтень 2018 року (а.с. 112-128 т. І).

Як вбачається з амбулаторної картки № 23/18 ОСОБА_6 , остання хворіла на рак лівої молочної залози, а також позивачку зазначено контактною особою (а.с. 135-199 т. І).

У матеріалах справи міститься заява про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин та/або прекурсорів і виконання призначень лікаря від 10 травня 2018 року, згідно з якою ОСОБА_3 надано дозвіл на отримання наркотичних засобів таблеток ОСОБА_25 і виконання призначення лікаря для хворої ОСОБА_6 , як особі, яка здійснює догляд (а.с. 19 т. І).

Актами знищення таблеток Морфін-ЗН (Morphin-zn) підтверджується, що в період з 19.05.2018 по 19.08.2018 ОСОБА_3 знищувала таблетки Морфін-ЗН (а.с. 80-89 т. І).

Похованням ОСОБА_6 займалася позивачка, що підтверджується договором-замовленням на надання ритуальних послуг від 25.08.2018, договором-замовленням на організацію та проведення поховання від 25.08.2018 (а.с. 14-18 т. І).

Свідки сторони позивача

Свідок ОСОБА_21 є чоловіком позивачки. Свідок вказує, що коли виявили хворобу у ОСОБА_6 , то вони з дружиною забезпечували її лікування. У січні 2017 року вони з дружиною придбали квартиру по АДРЕСА_5 , та з січня 2017 року позивачка фактично жила з матір`ю, за адресою: АДРЕСА_1 , інколи відвідували дочку, яка жила поруч, де прала речі, та інколи їздила на роботу (працювали з чоловіком в одному підприємстві). Свідок інколи приїжджав та допомагав позивачці, привозив ліки. У 2018 році свідок зламав ногу та переніс 4 операції і тоді позивачка піклувалась про нього і про матір. Свідок зазначив, що просив співробітника возити позивачку на роботу від матері та у справах. Свідок вказує, що вони з дружиною хотіли найняти медсестру для ОСОБА_6 , але остання відмовилась. У період хвороби ОСОБА_6 її двічі відвідував ОСОБА_26 та один раз ОСОБА_7 . Зі слів свідка, ОСОБА_6 не хотіла бачити сім`ю ОСОБА_27 .

Свідок ОСОБА_22 є співробітницею позивачки. Свідок повідомила, що фактично у 2017-2018 році виконувала посадові обов`язки позивачки на підприємстві, оскільки остання доглядала за своєю матір`ю. Свідок вказує, що інколи доводилось їздити до позивачки на бул. Перова, щоб підписати документи. Свідок у квартиру не заходила. Коли потрібна була присутність позивачки на роботі, то за нею присилали водія. Свідок стверджує, що позивачці в догляді допомагали її діти.

Свідок ОСОБА_11 проживає по АДРЕСА_1 , його квартира на першому поверсі. Свідок часто бачив, позивачку та членів її сім`ї, коли вони приходили до ОСОБА_6 в період 2017-2018 років. Спочатку позивачка приходила в гості до матері раз на два дні, а потім проживала разом з нею. Свідок засвідчив, що акт від 11.03.2021 підписувався в його присутності, а працівник ЖЕД підтверджував дані щодо проживання позивачки. Свідок останній раз заходив в гості до ОСОБА_6 в 2017 році. Свідок стверджує, що позивачка проживала з матір`ю та доглядала за нею, коли остання майже не ходила сама.

Свідок ОСОБА_3 (позивачка) вказує, що у 2003 році помер батько, квартиру та гараж успадкувала мати, а машину успадкував брат - ОСОБА_9 . У 2014 році матір перестала виходити надвір і позивачка з цього часу позивачка їздила до матері один раз на два дні. У 2016 році помер брат, після чого матір стала гірше себе почувати. З січня 2017 року позивачка переїхала жити до матері тому, що багато часу забирала дорога. На обробку ран матері йшло багато часу, обробку проводила двічі на день, в області грудей була постійна кровотеча. У квартирі був постійний неприємний запах медикаментів. До сім`ї ОСОБА_27 за допомогою позивачка не зверталась, а ОСОБА_7 сиділа з ОСОБА_28 один раз. Мати погодилась за життя оформити на ОСОБА_4 гараж, але оформили довіреність. Договір дарування квартири був укладений з ініціативи матері. Зранку позивачка готувала матері їсти, обробляла рани, перестилала постіль та їхала на роботу (біля Індустріального мосту). Протягом дня вони з матір`ю були на телефонному зв`язку, у сусідки були ключі від квартири матері. Квартира двокімнатна, в іншій кімнаті були меблі позивачки, де вона і відпочивала. За комунальні послуги завжди платила мати, але з 2017 року позивачка оплачувала комунальні послуги зі своєї банківської карти. Постільну білизну позивачка прала у дочки, яка проживала неподалік. Інколи позивачка працювала вдома (у матері), тому співробітники привозили їй документи додому. У березні 2018 року чоловік позивачки зламав ногу, позивачка інколи готувала йому їжу, допомагали доглядати за чоловіком діти. Квартира, де жив чоловік, знаходиться в 10 хвилинах від роботи. З сусідами, які підписали акт від 10.11.2021, позивачка не спілкувалася і вони в квартирі не були. Оскільки у позивачки був договір дарування та вона проживала з матір`ю, їй порекомендували не звертатися до нотаріуса. Акт про проживання складали в присутності свідків. Позивачка не змінювала місце проживання, оскільки працювала головним бухгалтером і потрібно було змінювати багато документів.

Свідок ОСОБА_14 була ОСОБА_29 . Свідок стверджує, що ОСОБА_6 скаржилась їй на сім`ю ОСОБА_27 та говорила, що дочка їй постійно допомагає. Свідок часто бачила, як ОСОБА_3 приходила до матері. Свідок ходила з позивачкою в ЖЕД, щоб оформити акт про проживання. Свідок зазначає, що ОСОБА_6 за життя посварилася зі ОСОБА_18 , сусідкою, яка підписала акт від 10.11.2021.

Свідок ОСОБА_20 вказав, що станом на підписання ним, як начальниома ЖЕД-408, Акта від 10 листопада 2021 року він приблизно місяць, з жовтня 2021 року, перебував на посаді, особисто сторін у справі він не знає. Здійснював свої повноваження на підставі відповідного розпорядження, довіреності йому не видавалось. З ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , що підписували акт від 10.11.2021, свідок не знайомий, їх не пам`ятає. Акт від 10.11.2021 підписувався в період дії карантину, тому до свідка людей заводили майстри ЖЕД-408, які і мали повноваження складати акти, без них свідок акт не підписував. Акти особисто свідок, як начальник ЖЕД-408, не складає. Свідок зазначає, що зазвичай проживання чи не проживання мають підтвердити сусіди особи, а показання осіб з сусіднього будинку до уваги не береться. Свідок підтверджує справжність свого підпису в акті від 10.11.2021.

Свідки сторони відповідачів

Свідок ОСОБА_23 є сусідом ОСОБА_6 по АДРЕСА_15 , в сусідньому парадному. Свідок стверджує, що позивачка не проживала в квартирі по бул. Перова. З 2017 року свідок не бачив ОСОБА_6 . Свідок стверджує, що в 2017-2018 роках декілька раз бачив біля будинку ОСОБА_4 . У квартиру свідок не заходив та стверджує, що з ОСОБА_28 ніхто не проживав, а позивачка приїжджала рідко. Твердження свідка побудовані на тому, кого з сусідів він зустрічав на подвір`ї.

Свідок ОСОБА_19 є знайомим відповідачів, живе в будинку навпроти ОСОБА_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_14 . В квартирі ОСОБА_6 свідок ніколи не був особисто, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 особисто не знає, тільки знає, що її вікна розташовані навпроти вікон його квартири. Свідок стверджує, що десь з 2018 року в квартирі ОСОБА_6 перестали вмикати світло та відкривати вікна. Свідок стверджує, що зі слів ОСОБА_7 , ОСОБА_3 не жила в квартирі АДРЕСА_1 . Свідка просив підписати акт від 10.11.2021 ОСОБА_4 і це було не в ЖЕД.

Свідок ОСОБА_7 є матір`ю відповідачів. Свідок вказує, що спочатку стосунки в сім`ї були хорошими. ОСОБА_6 з 2003 року проживала сама, у свідка були ключі від її квартири, але в 2016 році позивачка забрала ключі. З 2017 року ОСОБА_6 погано ходила та пересувалася з ходунками, а в 2018 році вже не ходила. У січні 2018 року ОСОБА_6 дала генеральну довіреність ОСОБА_31 на гараж, тоді ж свідок дізналась, що у ОСОБА_6 рак 4 стадії. Свідок пропонувала позивачці допомогти з доглядом за ОСОБА_6 , але позивачка відмовилась. 27-28 травня 2018 році позивачка попросила свідка посидіти з ОСОБА_6 . Свідок зазначає, що у ОСОБА_6 була велика рана, яка гноїлася і яку потрібно було постійно обробляти, а також обробляти пролежні. У квартирі був поганий запах, знаходиться в ній було неможливо, спального місця не було. ОСОБА_6 не впізнавала свідка, майже не їла. Ключі свідок брала у сусідки з 48 квартири. ОСОБА_6 померла сама в квартирі. Свідок стверджує, що позивачка не проживала з матір`ю, а приїжджала зранку, годувала ОСОБА_6 , переодягала, обробляла рану, прибирала, забирала прати речі та їхала додому. Стосунки зіпсувалися після того, як відповідачі подали заяву про прийняття спадщини. На тему квартири свідок з ОСОБА_6 та позивачкою ніколи не розмовляли. З сусідами свідок раніше спілкувалася добре. Свідок стверджує, що позивачка їй говорила, що не ночувала в квартирі по бул. Перова та взяла доглядальницю. Зі слів свідка, позивачка не допускала родичів до бабусі. З травня 2018 року свідок ОСОБА_6 не відвідувала, а в 2017 році приїжджала пару разів на місяць.

Свідок ОСОБА_24 знає позивачку з дитинства та є тіткою відповідачів. Свідок вказує, що ОСОБА_6 мала рак 4 ступеню та з нею постійно необхідно було сидіти. Свідок стверджує, що приблизно у березні-квітні 2018 році часто бачила позивачку приблизно о 8 годині ранку на зупинці тролейбуса та вони разом їхали до метро Петрівки. Позивачка розповідала свідку, що зранку приїжджає до матері на таксі та годує, а потім їде додому, бо чоловік після операції, тому позивачка доглядала за ним, а також, що в квартирі матері знаходиться неможливо, спати немає де. Сестра свідка допомагала померлій ОСОБА_32 , а коли остання захворіла позивачка забрала ключі від квартири і стала сама за нею доглядати. Свідок не була в квартирі ОСОБА_33 з 2016 року. Зі слів свідка, відповідачі не приймали участь у догляді за померлою тому, що в них не було ключів від квартири.

Норми права та мотиви суду

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Звертаючись до суду із цим позовом ОСОБА_3 просила встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем, ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Якщо проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У постанові Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 755/21298/21 зазначається, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року в справі № 569/15147/17; від 18 листопада 2020 року в справі № 523/19010/15-ц; від 02 квітня 2021 року в справі № 191/1808/19; від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Згідно з пунктами 3.19, 3.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Позивачка, звертаючись до суду із позовом, вказує, що не була зареєстрована разом зі матір`ю, проте до дня її смерті проживала разом із нею у квартирі матері. Водночас зареєстрованим місцем проживання позивачки є: АДРЕСА_4 , де за показаннями свідків та самої позивачки проживає дочка останньої. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що чоловік позивачки зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_11 , однак сама позивачка за вказаною адресою не проживала у період з 01.01.2017 року по 01.01.2020.

Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року в справі № 175/4514/20.

За загальним правилом, визначеним статтею 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, що є одним із основоположних його принципів. За змістом частини третьої зазначеної норми, обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які посилається особа як на підставу своїх вимог або заперечень, покладається на кожну із сторін.

Згідно із частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи, і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року в справі № 154/3029/14).

На предмет подібності належить оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19).

На підтвердження факту постійного проживання разом зі спадкодавицею на час її смерті позивачка надала суду докази, а саме: акт про проживання від 11.03.2021, довідку ОСББ «ЧОРНОВОЛА 2» № 9 від 07.12.2021, копію амбулаторної картки № 23/18, заяву про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин та/або прекурсорів і виконання призначень лікаря від 10.05.2018, квитанції про оплату позивачкою житлово-комунальних послуг.

Також показаннями свідків як сторони позивача, так і сторони відповідача підтверджується, що позивачка здійснювала постійний догляд за ОСОБА_6 , оскільки остання, за станом здоров`я, потребувала такого догляду.

Водночас, не перебування позивачки в квартирі ОСОБА_6 певний час не свідчить про не проживання разом з спадкодавицею.

Схожі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року в справі № 716/309/14-ц та від 27 лютого 2024 року у справі № 688/2822/22.

Наданий стороною відповідача акт від 10.11.2021 щодо не проживання позивачки адресою: АДРЕСА_1 викликає у суду обґрунтований сумнів у достовірності викладеної в ньому інформації, оскільки свідок ОСОБА_19 , який підписав такий акт не проживає в будинку 30-А, а проживає в сусідньому будинку - НОМЕР_3 , не знає позивачку, ніколи не був у квартирі ОСОБА_6 та вказав обставини, які стали йому відомі зі слів заінтересованих осіб у даній справі. Окрім того, ОСОБА_18 , яка підписала акт від 10.11.2021 також не проживає в будинку АДРЕСА_16 , а проживає за адресою: АДРЕСА_13 , була заявлена свідком зі сторони відповідачів, однак останні відмовилися від її допиту та просили замінити на іншого свідка. Також слід зауважити, що Акт від 10.11.2021 посвідчений начальником ЖЕД-408 ОСОБА_20 , який хоча і підтвердив дійсність свого підпису, однак судом встановлено, що він не міг діяти на підставі довіреності директора КПКК № 10 від 04.01.2021, як зазначено в цьому акті, адже вступив на посаду лише у жовтні 2021 року. З наведених підстав суд відхиляє акт від 10.11.2021 як доказ непроживання позивачки зі спадкодавцем.

Показання свідків сторони відповідачів ОСОБА_7 (матері відповідачів) та ОСОБА_24 (тітки відповідачів) щодо непроживання позивачки разом зі спадкодавцем на момент смерті також суд не бере до уваги, оскільки вони є близькими особами відповідачів, що виключає їх об`єктивність.

Показання свідка ОСОБА_19 щодо непроживання позивачки не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки він взагалі не знає позивачку.

Показання свідка ОСОБА_23 побудовані на тому, кого з сусідів він зустрічав на подвір`ї, і не доводять факту непроживання позивачки разом зі спадкодавцем.

Інших доказів, які б спростували факт постійного проживання позивачки разом зі спадкодавцем на час її смерті, так і доказів, що на момент смерті матері позивачка проживала за іншою адресою стороною відповідачів не надано, а наданих позивачем доказів - не спростовано.

Таким чином за життя ОСОБА_6 позивач ОСОБА_3 хоча і не була зареєстрована разом з матір`ю, однак проживала разом з нею до її смерті для догляду за останньою, що повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Слід зауважити, що спірне майно, а саме квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на яку претендують відповідачі, на момент смерті ОСОБА_6 вже перебувала у власності позивачки.

З огляду на зазначене, суд вважає факт постійного проживання ОСОБА_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 встановленим, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат

За приписами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідачів.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з кожного з відповідачів на користь позивачки судовий збірв розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст. 12, 19, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа: державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори Шульга Світлана Вікторівна про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , код РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , код РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_17 .

Відповідач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , код РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_17 .

Третя особа - державний нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори Шульга Світлана Вікторівна, місце знаходження: м. Київ, вул. Бажова,13/9.

Повний текст рішення складено та підписано 09.05.2024.

Суддя Деснянського

районного суду міста Києва Оксана Гринчак