Справа №760/485/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2024 року Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Верещінська І.В., розглянувши заяву Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання житлово-комунальних послуг,-

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана вище заява.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 160 ЦПК України,судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких грунтуються його вимоги. До заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Із заяви не вбачається, за який період заявник просить стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги. Проте, відповідно до листів-вимог від 20.01.2015 року, 20.08.2020 року, 28.11.2023 року суд може зробити висновок, що заявлені стягувачем вимоги виходять за межі позовної давності, оскільки період, за який стягувач просить стягнути суму заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, становить з 2015 року по 2023 рік, а до суду із заявою про видачу судового наказу стягувач звернувся лише 29.12.2023 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, яка визначає підстави для відмови у видачі судового наказу, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Враховуючи викладене, суд вважає, що слід відмовити заявнику у задоволенні заяви про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. Однак, у разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На пісдтаві вищевикладеного, керуючись вимогами п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Державному підприємству «Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання житлово-комунальних послуг.

Роз`яснити заявнику що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя І.В. Верещінська