КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Хижний Р.В.
Єдиний унікальний номер справи № 365/853/16-ц
Апеляційне провадження № 22-з/824/1675/2024
П О С Т А Н О В А

(Додаткове судове рішення)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

секретар - Олешко Л.Ю.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 24 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, -

В с т а н о в и в :

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Згурівського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь матеріальну шкоду в сумі 29 042,54 грн, моральну шкоду в сумі 800 000,00 грн.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги, з урахуванням уточнення просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в сумі 29 042,54 грн та моральну шкоду в сумі 1 944 000,00 грн.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 24 квітня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення Згурівського районного суду Київської області від 24 квітня 2023 року скасувати і ухвалити по справі нове рішення, яким позов задовольнити.

Постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 24 квітня 2023 року скасовано. Ухвалено у справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 29 042,54 гривень та моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Питання розподілу судових витрат, понесених сторонами під час апеляційного перегляду справи, апеляційний суд не вирішував.

Разом з цим, у апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив, крім іншого, стягнути на його користь судові витрати. 05 листопада 2024 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення. Заявник просить суд стягнути на його користь 40 000 грн витрат, понесених позивачем на правову допомогу.

Представниця відповідача ОСОБА_2 адвокат Пєнязькова О.О. надіслала до суду заперечення проти задоволення заяви. Зазначила, що розмір витрат є необґрунтованим та неспівмірним із наданими адвокатом послугами під час розгляду справи. Зазначає також, що позивач не надав суду попереднього розрахунку судових витрат.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Костенко О.М. заяву підтримав, просив задовольнити. Від представниця відповідача адвоката Пєнязькової О.О. надійшло клопотання про розгляд заяви за її відсутності.

Колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення заяви та ухвалення додаткового судового рішення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 12 ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Крім цього, пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-6 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Ухвалюючи по справі судове рішення про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд не вирішував питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Разом з цим, як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 поніс витрати на правову допомогу, пов`язані із розглядом його апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

На підтвердження розміру понесених ОСОБА_1 витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, представник апелянта адвокат Костенко О.М. надав суду: копію договору про надання правової допомоги від 08 лютого 2017 року копію договору про надання правової допомоги від 10 травня 2023 року, акт приймання-передачі наданих послуг до вказаних договорів від 04 листопада 2024 року, рахунок-фактуру №04/11 від 04 листопада 2024 року та копію квитанції №220704962 від 05 листопада 2024 року на суму 40 000 грн.

Як видно із наданих заявником доказів, загальна вартість правової допомоги, наданої адвокатом Костенком О.М. ОСОБА_1 становить 40 000 грн. Зазначений у акті обсяг наданих адвокатом послуг підтверджується матеріалами справи.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Апеляційний суд, розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, враховує, що його апеляційну скаргу було частково задоволено, позовну вимогу ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди задоволено повністю, моральну шкоду стягнуто частково.

За таких обставин, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат та вважає за необхідне прийняти постанову, якою стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 25 000 грн.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись ст.ст.133, 137, 246, 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації понесених витрат на правову допомогу 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 26 листопада 2024 року.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова