Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/480/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року смт. Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Діброви О.В.,

з секретарем Ніконенко О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за трьома кредитними договорами на загальну суму 50118 гривень 80 копійок та понесені судові витрати у розмірі 2684 гривні 00 копійок, мотивуючи свої вимоги тим, що зазначена у позові заборгованість утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачем боргових зобов`язань, що виникли внаслідок укладення нею 02, 20 та 21 липня 2021 року кредитних договорів з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група», Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм», відповідно, право вимоги за якими на підставі договорів факторингу відійшло позивачу.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явились; відповідач та її представник надали до суду заяви, в яких просили розгляд справи проводити без їх участі; представник позивача в поданій до суду заяві також просив розгляд справи проводити без його участі.

В надісланому до суду відзиві на позовну заяву відповідач факт укладення нею вказаних у позовній заяві кредитних угод заперечила та зазначила, що про їх існування дізналась лише після звернення позивача до суду. Крім цього, зазначила, що її не було ознайомлено з умовами та правилами надання банківських послуг, нею не заповнювались формуляри заяв (форм) про прийняття пропозицій укладення кредитних договорів, а також позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про отримання нею коштів, що є, на думку відповідача, підставами для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

02 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №/702644, який було підписано позичальником її електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону. Сума фінансового кредиту, визначена вказаним договором, становила 4000 грн.

20 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №778988218, який було підписано електронним підписом позичальника шляхом одноразового ідентифікатора. Сума кредиту, визначена вказаним договором, становила 13000 грн.

26 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №17691-07/2021, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Сума фінансового кредиту, визначена вказаним договором, становила 6500 грн.

18 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №18012022, за умовами якого позивачу перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №17691-07/2021 на суму 12805 грн.

19 квітня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №19042022-Є, за умовами якого позивачу перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №/702644 на суму 16000 грн.

20 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №20102022, за умовами якого позивачу перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами, укладеними боржниками з Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», та право вимоги за якими перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року.

Зазначені обставини підтверджуються наданими позивачем суду копіями договору про надання фінансового кредиту №17691-07/2021 від 26 липня 2021 року (а.с. 8-11), договору №778988218 від 20 липня 2021 року (а.с. 21-25), договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року (а.с. 26-27), витягу з Реєстру прав вимоги №1 до Договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року (а.с. 28), договору факторингу №18012022 від 18 січня 2022 року (а.с. 12-13), акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Боржників в електронному вигляді за Договором Факторингу №18012022 від 18 січня 2022 року (а.с. 14), витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №18012022 від 18 січня 2022 року (а.с. 15), індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №/702644 від 02 липня 2021 року (а.с. 34-38), договору факторингу № 19042022-Є від 19 квітня 2022 року (а.с. 39-41), акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №19042022-Є від 19 квітня 2022 року (а.с. 42) та витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №19042022-Є від 19 квітня 2022 року (а.с. 43).

Суд дійшов переконання, що зазначені позивачем кредитні договори були укладені сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідають вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при їх укладенні сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які передбачені кредитним договором.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21) та від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Перевіряючи законність та обґрунтованість позовних вимог, суд зважає на таке.

Щодо заборгованості за кредитним договором №/702644 від 02 липня 2021 року.

Суд вважає непереконливим твердження відповідача про те, що нею не було отримано кошти за договором №/702644 від 02 липня 2021 року в сумі 4000 гривень, оскільки зазначене спростовується інформаційною довідкою №641/04 від 20 квітня 2024 року (а.с. 165).

Позивач 19 квітня 2022 року уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» договір факторингу, набув права кредитора за кредитним договором №/702644 від 02 липня 2021 року й має право вимоги до відповідача.

Разом з тим, перевіряючи обґрунтованість зазначеного позивачем розміру заборгованості, суд зважає на таке.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Пунктом 1.2. Кредитного договору №/702644 від 02 липня 2021 року передбачено, що кредит надається на 30 днів, тобто до 31 липня 2021 року.

Відповідно до п.4.3. згаданого кредитного договору, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в п.1.2 цього договору та/або в додатку до цього договору, проценти передбачені в. п. 1.3 цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитному коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору.

Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.

Отже, строк дії Кредитного договору №/702644 від 02 липня 2021 року закінчився через 30 днів після його укладення, а саме, 31 липня 2021 року.

Згідно матеріалів справи (а.с. 163-164), відсотки за користування кредитними коштами за Кредитним договором №/702644 нараховано від 02 липня 2021 року по 19 квітня 2022, тобто за період, коли у кредитора, право вимог якого відійшло до позивача, не виникало права на нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору №/702644 від 02 липня 2021 року становить 3000 гривень за період з 02 по 31 липня 2021 року, виходячи з розрахунку: 4000 гривень (тіло кредиту) х 2,50% (базова відсоткова ставка) х 30 днів (строк позики).

З огляду на зазначене, суд дійшов переконання, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню на суму 7000 грн, з яких 4000 гривень-заборгованість за основною сумою боргу, та 3000 гривень-заборгованість за відсотками.

Щодо заборгованості за кредитним договором №778988218 від 20 липня 2021 року.

Судом було встановлено, що укладанню 20 жовтня 2022 року договору факторингу між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» передувало укладання 28 листопада 2018 року договору факторингу №28/1118-01 (а.с. 155), відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» право вимоги до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами.

Оскільки договір первісного факторингу укладено 28 листопада 2018 року, тобто ще до укладання кредитного договору, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту порушення його прав внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору №778988218 від 20 липня 2021 року.

Щодо заборгованості за кредитним договором №17691-07/2021.

Приписами частини 2 статті 1046 ЦК України встановлено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 81 ЦПК визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, позивач не надав суду доказів того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» дійсно були перераховані відповідачу кошти в обумовленому договором розмірі, зазначивши у відповіді на відзив (а.с. 151), що звернувся з відповідними електронними запитами про надання доказів отримання відповідачем коштів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм», але відповіді не отримав.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором про надання фінансового кредиту №/702644 від 02.07.2021 року в сумі 7000,00 гривень, а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684 гривні, а тому, в порядку статті 141 ЦПК України, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 374 гривні 95 копійок (2684 гривні (сплачений судовий збір)х13,97 % (розмір задоволених вимог-7000х100:50118,8):100).

Керуючись статтями 205, 207, 514, 526, 530, 610-612, 625, 626, 628 638, 639, 1048, 1054, 1077, 1082 ЦК України, статтями 3, 10, 141, 259, 263, 265, 273, 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором про надання фінансового кредиту №/702644 від 02.07.2021 року в сумі 7000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по сплаті судового збору в сумі 374 гривні 95 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду до Житомирського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: м.Київ, вул.Симона Петлюри, 30, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35625014.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне рішення суд складено 13 травня 2024 року.

Суддя: Олександр ДІБРОВА