Справа № 513/1103/23
Провадження № 2-о/513/1/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року Саратський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - В.С.Миргород

при секретарі судового засідання Н.В.Русавській

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в смт. Сарата Одеської області цивільну справу №513/1103/23 за заявою ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Реу Руслана Васильовича, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа: Білгород-Дністровська районна державна адміністрація Одеської області, суд,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в особі представника- адвоката Реу Р.В., звернулась до Саратського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа: Білгород-Дністровська районна державна адміністрація Одеської області.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявниці, ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,75 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Петропавлівської (бувшої Фараонівської) сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, належну спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №262102, виданого на підставі розпорядження Саратської державної районної адміністрації Одеської області від 28 квітня 2004 року №268. Заявниця є спадкоємицею першої черги за законом, щодо майна померлого та звернулася до приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Сулакова І.І. із заявою про прийняття спадщини. 12 грудня 2019 року нотаріусом відмовлено заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, за наявності розбіжностей прізвища спадкодавця у свідоцтві про смерть, виданому ДРАЦС Саратського районного управління юстиції в Одеській області 17 лютого 2015 року серії НОМЕР_1 , з зазначенням прізвища як « ОСОБА_3 » та у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯА №262102, виданому на підставі розпорядження Саратської державної районної адміністрації Одеської області від 28 квітня 2004 року №268 з зазначенням прізвища « ОСОБА_4 », у Державному кадастровому реєстрі земельної ділянки за кадастровим номером :01:003:0017 з зазначенням прізвища « ОСОБА_4 ». Окрім цього, у додатку до розпорядження Саратської районної державної адміністрації Одеської області за №268/А-04 від 28 квітня 2004 року прізвище спадкодавця також вказано як « ОСОБА_4 ». Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області заявниці відмовлено у виправленні технічної помилки у Державному акті на право приватної власності на землю. Крім того, виправлення помилок до 2013 року було пов`язано з видачею нових державних актів в обмін на ті, що мали помилки. З 2013 року Державні акти на право власності на земельну ділянку, не видаються, а отже отримати новий Державний акт заявниця не має можливості. Встановлення факту належності Державного акту на право власності на земельну ділянку, померлому батьку, ОСОБА_2 заявниці необхідно для успадкування майна після смерті батька ОСОБА_2 . Просить встановити факт належності Державного акту серії ЯА №262102, виданого на підставі розпорядження Саратської державної районної адміністрації Одеської області від 28 квітня 2004 року №268, на право власності на земельну ділянку площею 3,75 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Петропавлівської (бувшої Фараонівської) сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області виданого на ім`я « ОСОБА_2 », спадкодавцю « ОСОБА_2 ».

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 14 серпня 2023 року провадження у справі було відкрито в порядку окремого провадження. Заінтересованій особі встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання заперечення на заяву.

Заявниця та її представник адвокат Реу Р.В. у судове засідання не з`явились, про розгляд справи в суді повідомлені належним чином, шляхом направлення повідомлення в додаток «Viber», яке отримано представником заявника. До суду представник заявника направив заяву в якій наполягає на задоволенні заяви в повному обсязі та просить суд розглянути справу без його участі та участі заявника.

Представник заінтересованої сторони до суду не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час, та місце розгляду справи, в судове засідання направлено пояснення, згідно з якими просить відмовити заявниці у задоволенні заяви за недоведеністю останньою, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є однією і тією ж особою. В наданих документах збігається лише місце проживання особи. Копія відповіді Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 12 жовтня 2022 року адвокату Реу Р.В. про вирішення питання про виправлення помилки у Державному акті на право власності на земельну ділянку свідчить лише про існування такого звернення, а не підтверджує, що правовстановлюючий документ належить саме ОСОБА_2 . За такого, заявниця не надала суду достатніх та обґрунтованих доказів, що підтверджують факт належності Державного акту спадкодавцю. Справу просив слухати у відсутність представника заінтересованої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи без участі заявника та заінтересованої особи, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами ; висновками експертів; показаннями свідків (ч.2 ст.76 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 90 ЦПК України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 зазначила, що разом з ОСОБА_2 , працювала в КСП «Путь Ильича». Заявниця ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , зазначила також, що дійсно ОСОБА_2 отримував земельну ділянку в КСП «Путь Ильича», як особа, яка працювала на час паювання та підтвердила, що його прізвище « ОСОБА_3 ».

Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст.13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.п. 3,4 ст. 5 ст. 12 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони до суду заяв та клопотань не надавали.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами ; висновками експертів; показаннями свідків (ч.2 ст.76 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293, частини другої статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення та від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «[…] у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Згідно архівної довідки №17 від 25.12.2023 року вбачається, що в книзі трудового стажу і заробітку колгоспника, справа №32, СВК «Колос» ( колхоз «Путь Ильича ) с.Фараонівка Саратського району Одеської області, у ОСОБА_2 , 1958 року народження з 1976 по 2004 рік наявний трудовий стаж у даному господарстві.

Розпорядженням Саратської РДА Одеської області від 28.04.2004 року №268/А-04 «Про передачу громадянам у власність земельних ділянок із земель колективної власності колишнього КСП «Путь Ильича» в земельних масивах №11,20,32,35,40,50,64 вирішено передати, за умови виконання пункту 3.1 цього розпорядження, у власність безоплатно земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності колишнього КСП «Путь Ильича» загальною площею 471.78 га, з них: 462,09 га ріллі, 9,69 га садів в земельних масивах №11,32,35,40,50,64 на території Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області та видати державні акти на право власності на земельні ділянки громадянам ( згідно додатку) (а.с.10).

Згідно Додатку до списку громадян, яким передається у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності колишнього КСП «Путь Ильича» в земельних масивах №11,32,35,40,50,64, вбачається, що у масиві № НОМЕР_2 під номером 9 ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку, загальною площею 3.75 га. ( а.с.12-14).

На підставі розпорядження Саратської РДА Одеської області від 28.04.2004 року №268 ОСОБА_2 , 20 січня 2005 року видано Державний акт серія ЯА №262102, на право власності на земельну розміром 3.75 га на території Фараонівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.9).

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-023 від 27 лютого 2023 року, даній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:003:0017 та 20.01.2005 року проведена державна реєстрація права власності земельної ділянки за ОСОБА_2 (а.с.20-21).

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 23 лютого 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пшеничне Саратського району Одеської області у віці 56 років помер, ОСОБА_2 , актовий запис про смерть №103.

Тобто, прізвище спадкодавця у правовстановлюючому документі не збігається з прізвищем, зазначеним у свідоцтві про смерть, а саме « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_3 », інші дані співпадають.

Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку розміром 3,75 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Петропавлівської (бувшої Фараонівської) сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, кадастровий номер: :01:003:0017, яка належить спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №262102, виданого Саратською державною районною адміністрацією 20 січня 2005 року на підставі розпорядження від 28 квітня 2004 року №268, виданого на ім`я ОСОБА_2 , мешканця с.Пшеничне Саратського району Одеської області.

Заявниця є донькою спадкодавця та спадкоємцем першої черги за законом, яка звернулася до приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, про що свідчить копія спадкової справи №142-2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Інші спадкоємці відсутні.

Факт родинних відносин між заявницею та спадкодавцем, як між донькою та батьком, підтверджено копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_4 , виданого 02 лютого 1983 року Фараонівською сільською радою Саратського району Одеської області на підставі актового запису №2, де відомості про батьків вказані мовою оригіналу як « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 ».

Постановою приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. від 12 грудня 2019 року заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з підстав того, що у Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку та у свідоцтві про смерть спадкодавця виявлені розбіжності в написанні прізвища спадкодавця. У Державному акті прізвище спадкодавця зазначено " ОСОБА_4 " та у свідоцтві про смерть " ОСОБА_3 ".

Відповідно до листа заступника голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації М. Бриткова від 12 жовтня 2022 року щодо виправлення помилки у написанні прізвища в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯА №262102, виданого 20 січня 2005 року, шляхом видачі нового правовстановлюючого документа, представнику заявниці адвокату Реу Р.В. повідомлено, з підстав того, що розгляд вказаного питання не належить до компетенції райдержадміністрації та рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

На підтвердження прізвища спадкодавця як " ОСОБА_3 " заявницею надано: копію свідоцтва про її народження серії НОМЕР_4 , виданого 02 лютого 1983 року Фараонівською сільською радою Саратського району Одеської області на підставі актового запису №2, де відомості про батьків вказані мовою оригіналу російською як « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 »:

копію свого паспорту серії НОМЕР_5 , виданого 06 листопада 2007 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, згідно з яким остання значиться як « ОСОБА_3 ».

Вказане підтверджує, що державний акт належить спадкодавцю, а зазначення прізвища " ОСОБА_4 " замість " ОСОБА_3 " є опискою у зв`язку з неправильним перекладом прізвища, якої допустився орган при його видачі. Той факт, що в Державному акті при його видачі допущено помилку в написанні прізвища спадкодавця заінтересована особа не заперечує.

З інформації з Єдиного реєстру боржників від 22.02.2024 року вбачається, що за вказаними параметрами запиту в Єдиному реєстрі боржників інформація щодо ОСОБА_2 відсутня.

Згідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесених згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25 травня 1998 року), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.99 №43, будь-які виправлення в державних актах на право постійного користування землею не допускаються. У зв`язку із набуттям чинності з 01 січня 2013 року Закону України "Про державний земельний кадастр" та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" заявник не може поновити чи отримати дублікат правовстановлюючого документу на земельну ділянку у позасудовому порядку. На думку суду, розбіжності в написанні прізвища спадкодавця виникла внаслідок неусталеності правил і принципів міжмовного перетворення. Зазначену невідповідність у написанні в Державному акті про право власності на земельну ділянку та у свідоцтві про смерть, прізвища спадкодавця, суд вважає помилкою, оскільки наведені прізвища відмінні у одній літері, інші дані співпадають.

Факт належності померлому ОСОБА_2 . Державного акту на право власності на землю, як правовстановлюючого документу, має для заявниці юридичне значення, оскільки є підставою для оформлення спадкових прав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючого документу знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та в матеріалах справи, будь-якого спору між заявником та заінтересованою особою не має, окрім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України права заявника вільно розпоряджатися своєю власністю, перешкодою чому є невірне зазначення прізвища ім"я та по-батькові спадкодавця в правовстановлюючому документі, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню.

До справ окремого провадження не застосовується вимоги процесуального закону щодо змагальності процесу та меж судового розгляду справи, не діє право на укладення мирової угоди, справа не передається на розгляд третейського суду.

Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України у справах окремого провадження, при ухваленні судового рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263-265, 315 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в особі представника- адвоката Реу Р.В., про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа: Білгород-Дністровська районна державна адміністрація Одеської області - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯА №262102, виданого на підставі розпорядження Саратської районної державної адміністрації Одеської області №268 від 28 квітня 2004 року, площею 3,75 га, кадастровий номер :01:002:0017, яка розташована на території Петропавлівської (колишньої Фараонівської) сільської ради Білгород-Дністровського (Саратського) району Одеської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого на ім`я ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://st.od.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 28 лютого 2024 року.

Суддя В. С. Миргород