Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3457/23 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №278/3457/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Дубовік О.М.

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, який був присуджений постановою Апеляційного суду Житомирської області від 06 серпня 2018 року №295/8559/17 та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 6 000 грн. щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вирішити питання судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . 12 вересня 2021 року рішенням Богунського районного суду м. Житомира було стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частин всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.07.2016 року і до повноліття дітей. В подальшому постановою Апеляційного суду Житомирської області від 06 серпня 2018 року №295/8559/17 було змінено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12 вересня 2016 року та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 2 000,00 грн. щомісяця, починаючи з 06 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказує, що встановлений у 2018 році судом розмір щомісячних аліментів у розмірі 2 000,00 грн. на даний час є недостатнім в умовах постійного зростання цін та інфляції для нормального розвитку дитини, її харчування, навчання, придбання техніки, необхідної для навчання, лікування тощо. Крім того, син має здібності до футболу та займається у спортивній школі цим видом спорту, що потребує додаткових грошових вкладень (спеціальний одяг, додаткові внески тощо).

Вона забезпечити достатній життєвий рівень сина самостійно не має можливості, оскільки хоч і працевлаштована, проте отримує незначний розмір заробітної плати. За ці кошти вона утримує сина, себе, сплачує значні суми за комунальні послуги.

Зазначає, що матеріальне становище відповідача з моменту стягнення аліментів в сумі 2 000, 00 грн. змінилося в бік покращення, оскільки ним у 2022 році було придбано транспортний засіб Toyota Yaris 2022 року, д.н.з. НОМЕР_2 , вартість якого перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Вказує, що відповідач працездатний, є керівником та власником ТОВ «ТОМІ-ЛТ», має у власності нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,0074 га, житловий будинок житловою площею 88,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , два автомобілі (Toyota Yaris 2022 р.в. та Nissan Juke 2011 р.в.).

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 16 листопада 2024 року позовні вимоги задоволено. Збільшено розмір стягнутих аліментів, визначений постановою Апеляційного суду Житомирської області від 06.08.2018 року у справі №295/8559/17. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі 6 000,00 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_2 через свого представника подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16.11.2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що його матеріальний стан з 06.08.2018 року не покращився, а навпаки з`явилися додаткові обов`язки з утримання інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати за законом. Так, з 16.05.2020 року він перебуває у новому шлюбі з ОСОБА_5 . Від цього шлюбу має двох малолітніх дітей- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначає, що його дружина зараз не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Тому, крім визначеного законом обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину ОСОБА_3 від першого шлюбу, він має такий же самий обов`язок із утримання своєї дружини ОСОБА_5 та малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Вказує, що розмір його доходів не дає йому можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в призначеному судом розмірі, оскільки розмір його заробітної плати становить 7000 грн., а інших доходів він не має.

Те, що він є засновником та керівником ТОВ «ТОМІ-ЛТ» не свідчить про отримання ним будь-яких інших доходів, окрім заробітної плати. Окрім того, з документів про джерела та суми отриманих ним доходів, що містяться в матеріалах справи, не вбачається отримання ним будь-яких інших доходів, окрім заробітної плати та незначних сум відсотків з банківського рахунку в АТ «Універсал Банк». Наявність в нього житлового будинку (право власності зареєстровано 07.04.2004 року) та земельної ділянки площею 0,0074 га (право власності зареєстровано 11.04.2014 року) також не свідчить про наявність в нього значних доходів. Дані обставини вже були враховані судом при визначенні попереднього розміру аліментів.

Вказує, що в зазначеному будинку він не проживає з моменту розірвання з позивачкою в 2015 році шлюбу та в цьому будинку проживають позивач ОСОБА_1 разом з дітьми. Крім цього, даний будинок є предметом судового розгляду в цивільній справі №295/414/18 про поділ спільного сумісного майна подружжя між ним та позивачкою, що наразі розглядається Житомирським апеляційним судом.

Вважає, що посилання суду як на докази поліпшення його матеріального стану та його можливості сплачувати аліменти в заявленому позивачкою розмірі на факт придбання його дружиною ОСОБА_5 легкового автомобіля вартістю 793 016,00 грн. є незаконним та необґрунтованим. Зазначений автомобіль хоча і був придбаний його дружиною у шлюбі, проте напряму нею у дилера та за власні грошові кошти, оскільки вона певний час проживала і працювала в Сполучених Штатах Америки та мала особисті грошові заощадження. Вказує, що долучені позивачкою до матеріалів справи чеки, як докази значних витрат на дитину, охоплюють період з 2019 по 2023 рік та свідчать про звичайні поточні витрати на утримання дитини.

Позивач ОСОБА_1 скористалась своїм правом та подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що забезпечити достатній життєвий рівень сина самостійно не має можливості, оскільки її стан здоров`я погіршився - було встановлено діагноз папілярна карцинома щитоподібної залози, перенесла операцію, проходить курс радіойодтерапії. У зв`язку із зазначеною хворобою, їй встановлено другу групу інвалідності. Вказує, що матеріальне становище відповідача з моменту стягнення аліментів в сумі 2 000,00 грн. змінилося в бік покращення, про що свідчить придбання у 2022 рокі на ім`я його дружини транспортного засобу Toyota Yaris 2022 р. в., д.н.з. НОМЕР_2 , вартість якого перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи та становить 793 016, 00 грн. Зазначає, що вона надала достатньо належних та допустимих доказів погіршення її стану здоров`я як отримувача аліментів та витрати платника аліментів - відповідача по справі на придбання рухомого майна. З огляду на придбання відповідачем цінного майна за 793 016, 00 грн., вважає абсурдними твердження відповідача про те, що його дохід в місяць становить 7 000, 00 грн., такі дороговартісні покупки свідчать про наявність у платника аліментів неофіційних доходів в значному розмірі та можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 6 000,00 грн. Посилання в апеляційній скарзі на той факт, що автомобіль придбаний за особисті кошти дружини не заслуговують на увагу, оскільки ст. 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, відсутність підтвердження наявності в дружини відповідача грошових коштів, які зароблені нею до шлюбу, перебування дружини відповідача в період шлюбу в декретній відпустці, підтверджує той факт, що ОСОБА_2 має значні неофіційні доходи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи встановлено, що сторони у справі є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 вересня 2016 року визначено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання синів - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 липня 2016 року, і до повноліття дітей (а. с. 83-84).

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 06.08.2018 року змінено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12.09.2016 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000,00 грн на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 06.08.2018 року і до досягнення кожною дитиною повноліття (а. с. 6-8).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 16.05.2020 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 зареєстровано шлюб (а. с. 77).

Відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач є засновником та керівником ТОВ «ТОМІ-ЛТ» (а.с.25).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 339604963 від 19.07.2023 року ОСОБА_2 є власником: земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:16773, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (право власності зареєстровано 11.04.2014 року); житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (право власності зареєстровано 07.04.2004 року) (а.с.22-24).

Відповідно до договору №SC-2574 купівлі- продажу автомобіля 27.10.2021 року ОСОБА_5 було придбано автомобіль Toyota Yaris Cros Hybrid, VIN: НОМЕР_4 , вартістю 793 016,00 грн (а. с. 46-48).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору щодо громадянина ОСОБА_2 , за період з 1 кварталу 2021 року по 2 квартал 2023 року середня заробітна плата останнього складає 7 000,00 грн. (а. с. 70-72).

З копій квитанцій та товарних чеків, наданих позивачем вбачається, що остання витрачає значні кошти на утримання сина (а.с.13-21).

Згідно консультативного висновку спеціаліста та виписок із медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_1 має хворобу папілярної карциноми щитоподібної залози, проходить постійно лікування, їй встановлено другу групу інвалідності (а.с.79-83).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач як одержувач довела свої вимоги щодо необхідності збільшення розміру стягнення аліментів, оскільки розмір присуджених до стягнення аліментів на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки на даний час збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дитини. Відповідач в свою чергу є здоровою, працездатною людиною, з урахуванням встановлених вище обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, фінансову спроможність відповідача сплачувати саме в такому розмірі, дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів до 6000,00 грн. щомісячно.

Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно ст.8 Закону України « Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Положеннями ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімально гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказування.

Під час розгляду справи було встановлено, що позич довела свої вимоги щодо необхідності збільшення розміру аліментів, які є недостатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини, яке зумовлене подорожчанням засобів, товарів та послуг у всіх сферах життєдіяльності, в т.ч. що стосується догляду за дитиною. Дана обставина підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи товарних чеків, які свідчать про значні фінансові витрати на дитину (а.с.13-21).

З врахуванням зазначеного, доведеним є факт, що матеріальне становище матері ОСОБА_1 як одна з умов, з якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, стан здоров`я позивача погіршився, що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами: консультаційним висновком спеціаліста від 26.10.2023 року, направленням із медичної карти стаціонарного хворого №167337/105971/224 на кардіойодтерапію, випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 167337/105971/224, заключенням МСЕК №3436 від 26 жовтня 2023 року, тому виникли підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру (а.с.79-81, 83).

Матеріали справи також свідчать, що з моменту ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, його матеріальний стан покращився. Відповідно до договору №SC-2574 купівлі-продажу автомобіля 27.10.2021 року, його дружиною ОСОБА_5 було придбано автомобіль Toyota Yaris Cros Hybrid, VIN: НОМЕР_4 , вартістю 793 016,00 грн. Вартість даного транспортного засобу перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи (а. с. 46-48).

Той факт, що відповідач створив нову сім`ю, має дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей від другого шлюбу - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не позбавляє його обов`язку утримувати свого сина ОСОБА_3 , оскільки розмір доходу відповідача є достатнім для забезпечення потреб сина. Відповідач спроможний та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу своїй дитині.

Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності з ч.1 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи матеріальний стан позивача, відповідача, розмір витрат, які несе позивач щомісячно на утримання сина, та право дитини на аліменти, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати їх до повноліття, як спосіб захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності та розвитку, суд першої інстанції надав належну оцінку наявним доказам та прийшов до вірного висновку про наявність підстав для зміни розміру аліменти та їх збільшення на утримання сина у твердій грошовій сумі - 6 000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

При цьому відповідач не довів неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, враховуючи, що він є засновником та керівником ТОВ «ТОМІ-ЛТ», має у власності нерухоме майно: земельну ділянку з кадастровим номером :07:002:16773, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (право власності зареєстровано 11.04.2014 року); житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а його дружиною ОСОБА_5 27.10.2021 року придбано автомобіль Toyota Yaris Cros Hybrid, VIN: НОМЕР_4 , вартістю 793 016,00 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16 листопада 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 травня 2024 року.

Головуючий Судді