Провадження № 2/202/348/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

01 березня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.,

секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила поділити спільне набуте майно подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебувають у шлюбі з 16.09.2017 р. За час перебування у шлюбі сторонами було набуто спільне майно, а саме:

- житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 ,

- Земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарським будівель та споруд площею 0,1500га кадастровий номер. № :01:000:0235 за адресою АДРЕСА_1

- Земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,2480 кадастровий номер № :01:000:0236 за адресою АДРЕСА_1

- Автомобіль ВАЗ 217030 зеленого кольору 2007 року випуску номер шасі (кузова , рами) НОМЕР_1 зареєстроване право власності 22.09.2018 року

- Готівкові кошти у сумі 100000 тисяч гривень.

На даний час, шлюбні відносини між ними фактично припинені і спільне господарство не ведеться, більше року вони сумісно не проживають, тому майно нажите в період шлюбу підлягає поділу. Враховуючи наведене, позивач просить визнати спільною сумісною власністю вищевказане майно та здійснити його поділ. Визнати за ОСОБА_1 право власності на: Житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарським будівель та споруд площею 0,1500 га кадастровий номер № :01:000:0235 за адресою АДРЕСА_1 , земельну ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,2480 кадастровий номер № :01:000:0236 за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль ВАЗ 217030 зеленого кольору 2007 року випуску номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 зареєстроване право власності 22.09-2018року, готівкові кошти у сумі 100000 тисяч гривень.

Позивач до судового засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України. В матеріалах справи міститься заява, відправлена 10.09.2023 р. від імені ОСОБА_2 про визнання позову. Разом з тим, згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002058 від 17.05.2023 у відношенні ОСОБА_2 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України. Судовий розгляд проводиться у формі спеціального судового провадженняза відсутності повнолітнього обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.

У зв`язку з зазначеним суд критично ставиться до надісланої заяви та вважає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.09.2017 р., що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого Лиманським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області серія НОМЕР_2 від 16.09.2017 року, актовий запис № 172.

Згідно свідоцтва про народження, виданого Лиманським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області серія НОМЕР_3 від 27.02.2018 року, актовий запис № 47 від сумісного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до договору купівлі - продажу житлового будинку та земельних ділянок від 21.12.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Семеновою І.М. Відповідач придбав житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 та земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарським будівель та споруд площею 0,1500га кадастровий номер. № :01:000:0235 та 0,2480 кадастровий номер № :01:000:0236 за адресою АДРЕСА_1 .

22.09.2018 року зареєстроване право власності Відповідача на автомобіль ВАЗ 217030 зеленого кольору 2007 року випуску номер шасі ( кузова , рами ) НОМЕР_1 .

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

Отже, судом встановлено, що вищевказане майно набуте подружжям за час шлюбу та належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а тому підлягає поділу.

При цьому позивачем жодним чином не доказано наявності такого спільного майна подружжя, як готівкові кошти у сумі 100 000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Саме позивач мав довести в ході розгляду справи обґрунтованість кожного свого посилання, зокрема й щодо вартості майна.

З урахуванням вказаного, наведений позивачем порядок поділу майна не відповідає принципу рівності та не може бути прийнятий судом. Крім того, такий порядок, на думку суду, є лише наміром уникнути відповідачем можливого покарання у виді конфіскації майна за інкримінований йому злочин.

Враховуючи відсутність оцінки спільного майна подружжя, суд не має можливості самостійно встановити інший порядок його поділу. За викладених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 70, 71 СК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Мачуський