Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-з/733/3/24
Єдиний унікальний №733/542/23
У Х В А Л А

Іменем України

06 березня 2024 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді: Т.В. Карапиш

при секретарі: О.П. Щур,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Варзагер Сергій Володимирович про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Варзагер Сергій Володимирович про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності.

27 квітня 2023 року ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

21 вересня 2023 року ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

05 березня 2024 року до Ічнянського районного суду Чернігівської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якому останній просить накласти арешт на частку житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (номер об`єкта нерухомого майна: 217, номер запису про право власності/довірчої власності: 46833781), належну ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та успадковану після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дану заяву аргументує можливістю відчуження ОСОБА_2 , яка є власником спірного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на користь третіх осіб, оскільки відчуження такого майна на користь інших осіб може призвести до істотного ускладнення виконання рішення суду та унеможливить поновлення порушених прав або інтересів позивача. Зазначає, що про наміри ОСОБА_2 відчужити вищевказаний житловий будинок свідчить рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30.05.2023 року № 733/204/23, відповідно до якого усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права користування житловим будинком по АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_6 з житлового будинку по АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Крім того вказує, що в частині вищевказаного будинку, господарських будівлях та спорудах знаходяться його особисті речі та особисті речі його покійної матері.

Оскільки заява розглядається без повідомлення учасників справи, а відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, проаналізувавши відповідні положення законодавства, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову передбачених статтею 150 цього Кодексу.

Згідно із п. 1, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Таким чином, при вирішенні питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування заходів забезпечення позову судом, серед іншого, підлягають встановленню: наявність або відсутність спору, наявність або відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, співмірність заявлених позовних вимог до майна, яким заявник просив забезпечити позов.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову визначаються, виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини справи.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Варзагер Сергій Володимирович про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності, тому просить накласти арешт на частку житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 217, номер запису про право власності/довірчої власності: 46833781), належну ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та успадковану після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2022 року, виданого приватним нотаріусом Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагером С.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 84, спадкоємцем частки в праві власності на житловий будинок з відповідними житловими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 , є рідна сестра померлої ОСОБА_2 (а.с. 21), що також підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.02.2022 року № 300768689 (а.с. 22).

Як видно з матеріалів справи, позивач просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 лютого 2022 року, зареєстроване в реєстрі за № 84, видане приватним нотаріусом Ічнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагером С.В. на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті ОСОБА_3 , 1939 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на частку в праві власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Ічнянської державної нотаріальної контори Чернігівської області Чернишенко Н.М. 25 травня 1982 року за реєстровим № 1189, право власності на яку зареєстроване в Прилуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації 26 травня 1982 року в реєстрову книгу під № 518; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 46833781, зареєстрований (внесений) 22 лютого 2022 року на частку в праві власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У заяві про забезпечення позову позивачем не обґрунтовано припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду, не наведено обставин, які б свідчили про намір відповідачки відчужити таке майно, адже з часу отримання свідоцтва про право на спадщину (22.02.2022 року) відповідачка і надалі продовжує володіти спірною нерухомістю.

Крім цього, всупереч вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України подана заява не містить у собі пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Отже, на переконання судді, заява про забезпечення позову є не обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому. В ній не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість відчуження належного відповідачу рухомого майна на користь третіх осіб. На вказані обставини звернув увагу також Верховний Суд у Постанові від 17.10.2018 року по справі № 183/5864/17-ц.

Враховуючи вищевикладене, суддя не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Варзагер Сергій Володимирович про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т. В. Карапиш