ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2024 року м. Кропивницький

справа № 405/4799/23

провадження № 22-ц/4809/781/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Письменного О. А.,

за участі секретаря Бойко В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року у складі судді Квітки О. О. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви

В липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» (далі ТОВ «КОЕК») та просив стягнути на свою користь 54 649 грн 24 коп.

Позовна заява мотивована тим, що між ОСОБА_1 та ТОВ «КОЕК» було укладено договір про купівлю електричної енергії за «зеленим» тарифом, виробленою з енергії сонячного випромінювання приватною генеруючою установкою, що розташована у домогосподарстві, яке належить позивачу на праві приватної власності та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач зобов`язання за договором не виконав у повному обсязі, а саме не перерахував позивачу кошти за отриману електричну енергію у травні та червні 2023 року, як наслідок, позивач звернувся до суду з позовом за захистом порушених прав.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 січня 2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «КОЕК» про стягнення заборгованості закрито.

Ухвала суду мотиовована тим, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки, відповідач сплатив заборгованість позивачу після відкриття провадження у справі.

При цьому, суд першої інстанції не вбачав підстав для розподілу судових витрат, оскільки повернення судового збору з державного бюджету у разі закриття провадження у справі відбувається за клопотанням особи, яка його сплатила, яке в матеріалах справи відсутнє.

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 про стягнення судового збору задоволено частково.

Повернуто ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1 073 грн 60 коп.

В іншій частині заяви відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що провадження у справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а тому наявні підстави для застосування до спірних правовідносин положень п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» та повернення позивачу сплаченого ним судового збору.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути на свою користь з ТОВ «КОЕК» судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також не ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до поданих позивачем заяв від 09.02.2024 та від 27.02.2024, останній просив суд першої інстанції ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ТОВ «КОЕК» на свою користь судовий збір, проте, суд не вирішив заяву ОСОБА_1 по суті та не зазначив мотивів незастосування ч. 3 ст. 142 ЦПК України.

Залишивши не вирішеною вимогу позивача про стягнення на його користь з відповідача судового збору, суд першої інстанції з власної ініціативи розглянув та задовольнив клопотання відповідача, звільнив останнього від сплати судового збору та безпідставно зобов`язав бюджет нести збитки, які не передбачені чинним законодавством.

Суд першої інстанції неправомірно застосував ч. 2 ст. 133 ЦПК України, оскільки позивач ставив перед судом лише питання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача на свою користь судового збору, а матеріали справи не містять клопотання або відповідної заяви ОСОБА_1 щодо повернення йому судового збору.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Від ТОВ «КОЕК» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року без змін.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Від ТОВ «КОЕК» надійшла заява, в якій відповідач просить проводити розгляд справи без його участі.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки, учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без їх участі, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

За змістом ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи, що учасники справи в судове засідання, призначене на 12 годину 30 хвилин 16 травня 2024 року, не з`явились, датою ухвалення рішення є дата складення повного тексту.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторонни повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Статтею 255 ЦПК України визначені підстави закриття провадження у справі, зокрема суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору (пункту 2 частини першої вказаної статті); позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини першої вказаної статті).

Згідно з частиною другою статті 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

За змістом пункту 5 частини першої статті 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Тлумачення вказаних норм дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі, якщо відсутній предмет спору, судовий збір, повертається особі, яка його сплатила з державного бюджету.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «КОЕК» та просив стягнути на свою користь 54 649 грн 24 коп (а. с. 2-5).

За подання суду позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп, що підтверджується квитанцією № 102385730 від 11.07.2023 (а. с. 1).

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 січня 2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «КОЕК» про стягнення заборгованості закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору (а. с. 54-55).

09 лютого 2024 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву, в якій, посилаючись на положення ч. 3 ст. 142 ЦПК України, просив суд з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення щодо стягнення з ТОВ «КОЕК на свою користь судового збору в розмірі 1 073 грн 60 коп (а. с. 62-64).

Частиною третьою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Тлумачення зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Тобто друге речення частини третьої статті 142 ЦПК України повинно застосовуватися у системному зв`язку із першим реченням, де йдеться про відмову від позову позивача.

З огляду на викладене, закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України) не є відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

Положення частини третьої статті 142 ЦПК України, на яку посилався позивач як на підставу для стягнення судових витрат, застосовується лише у разі, коли позивач відмовився від позову, а причиною є задоволення вимог відповідачем.

Зазначене узгоджуються із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 199/9188/16, провадження № 61-12504св20, від 02 липня 2020 року у справі № 688/3712/19, провадження № 61-6211св20, від 08 липня 2020 року у справі № 688/3320/19, провадження № 61-6830св20, від 24 липня 2020 року у справі № 688/3361/19, провадження № 61-6828св20, від 09 липня 2020 року у справі № 688/3556/19, провадження № 61-7919св20, від 23 липня 2020 року у справі № 688/3708/19, провадження № 61-6758св20, від 11 січня 2021 року у справі № 688/3359/19, провадження № 61-6973св20 та 03 квітня 2024 року у справі № 461/4349/23 провадження № 61-1св24.

Від повідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач в письмовій формі звертався до суду з відмовою від позовувнаслідок задоволення вимог відповідачем, а ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 січня 2024 року, яка набрала законної сили та не оскаржується позивачем, закрито провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, суд першої інстанції дійшов по суті правильного висновку про відсутність підстав для стягнення з ТОВ «КОЕК» на користь ОСОБА_1 сплаченого за подання позовної заяви судового збору.

Крім того, з огляду на те, що ухвалою суду першої інстанції, якою було закрито провадження у справі, у відповідності до ч. 2 ст. 255 ЦПК України не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, судом першої інстанції обґрунтовано повернуто ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1 073 грн 60 коп з державного бюджету.

Частково є обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначив мотивів незастосування ч. 3 ст. 142 ЦПК України, проте, вказані процесуальні порушення, допущені судом, на правильність вирішення питання по суті не вплинули, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 362, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. А. Письменний