н/п 2/490/2232/2024 Справа № 487/3333/23
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Заводського районного суду м.Миколаєва з даним позовом до відповідачки про поділ майна подружжя.

Розпорядженням голови Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 липня 2023 року про передачу цивільної справи до суду вищої інстанції для визначення підсудності, матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, надіслано до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 11 липня 2023 року визначено підсудність розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, Миколаївському районному суду Миколаївської області.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 01.04.2024 року заяву судді Миколаївського районного суду Миколаївської області Войнарівського М.М. про самовідвід в цивільній справі № 487/3333/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, - задоволено; цивільну справу № 487/3333/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя передано до канцелярії суду для визначення головуючого по справі автоматизованою системою документообігу Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29.04.2024 року заяву про самовідвід судді Миколаївського районного суду Миколаївської області Шаронової Н.О. у цивільній справі № 487/3333/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, - задоволено; цивільну справу № 487/3333/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, передати до канцелярії Миколаївського районного суду Миколаївської області для визначення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України, іншого складу суду.

Розпорядженням в.о. голови Миколаївського районного суду Миколаївської області Войнарівського М.М. дану цивільну справу передано на розгляд до Центрального районного суду м.Миколаєва, в зв`язку з неможливістю утворення нового складу суду.

Ухвалою судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 09.05.2024 відведено суддю ОСОБА_3 від розгляду справи №487/3333/23 , передано дану справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.05.2024 року дану справу розподілено на суддю ОСОБА_4 та отримана останньою 13.05.2024 року.

Реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПК України, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України підстави для відводу (самовідводу) судді є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 1 статті 39 ЦПК України передбачено, що за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

В даній справі відповідачка ОСОБА_2 є давньою приятелькою судді Гуденко О.А., суддя Гуденка О.А. тривалий час підтримувала дружні стосунки з родиною Нікітіних.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6, має визначатися за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді в даній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення у справі Де Куббера (DeCubber) від 26 жовтня 1984 року, серія A, № 86, с. 13-14, п. 24).

Згідно з об`єктивним критерієм, необхідно встановити, чи існують, якщо зовсім не брати до уваги особисту поведінку судді, легко з`ясовувані факти, які можуть ставити під сумнів його безсторонність. З цього погляду навіть виступи можуть мати певне значення. Найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Отже, будь-який суддя, щодо безсторонності якого є законні підстави для побоювань, повинен дати відвід (рішення у справі Де Куббера, серія A, № 86, с. 14, п. 26).

Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Виходячи з цих принципів, суддя зобов`язаний заявити самовідвід для забезпечення принципу безсторонності суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Інститут відводу/самовідводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів цивільного процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення спору.

Норма про відвід/самовідвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувалися під час перевірки справи вищестоящими інстанціями.

Враховуючи вищевказане, особисте знайомство та наявність добрих стосунків з обома сторонами по справі, розгляд даної позовної заяви суддею Гуденко О.А. суперечить вищенаведеним принципам.

За такого, вважаю за необхідне заявити самовідвід по справі № 487/3333/23.

Керуючись ст. 36, 41 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Відвести суддю Гуденко О.А. від розгляду справи №487/3333/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Передати дану справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гуденко О.А.