Справа № 693/24/24
Провадження № 2/693/137/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.05.2024 року м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Коцюбинської Ю.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Олійник С.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Жашків цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він є непрацездатною особою та інвалідом ІІ групи. Отримує пенсію за віком у розмірі 2520,00 грн., яка є єдиним видом його доходу. Його дружина також є непрацездатною особою. Від шлюбу з дружиною має двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що старший син здійснює за ним догляд та всіляко допомагає, а з боку молодшого сина не надходить будь якої допомоги. У зв`язку з захворюваннями та необхідністю коштів на лікування, він потребує матеріальної допомоги, яку відповідач добровільно не надає, хоча має змогу надавати.

Тому, посилаючись на норми законодавства, позивач звернувся із вказаною позовною заявою до суду та просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання у розмірі 1/10 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для непрацездатної особи, починаючи з дня пред`явлення позову, довічно.

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 11.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

12.02.2024 року на електронну адресу суду надійшла фотокопія заяви ОСОБА_2 від 09.02.2024 року, в якій зазначено, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та постановити рішення за його відсутності оскільки він проживає на території Німеччини.

13.02.2024 року від позивача через засоби поштового зв`язку надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Ухвалою суду від 19.02.2024 року зобов`язано відповідача підтвердити визнання позову шляхом подання заяви із можливістю встановлення особи, яка її підписала.

Вимоги ухвали суду залишились без виконання, тому суд не приймає до уваги подану відповідачем заяву про визнання позову, оскільки не можливо ідентифікувати особу, що її підписала.

У судове засідання, призначене на 06.05.2024 року, сторони не з`явилися, будь яких заяв чи клопотань не подавали. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10.04.1987 р.

ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням та довідкою про доходи від 24.12.2023 року.

Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №055757 від 30.05.2023 року, ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності безтерміново.

Крім того, позивач періодично проходить стаціонарні лікування у медичних закладах, на підтвердження чого надав виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3610, №0099 та іншу медичну документацію.

Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України (далі - СК України), повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги (постанова Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18-ц).

Непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону (абзац 17 статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Статтею 205 СК України встановлено, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, дослідивши матеріали цивільної справи, судом установлено, що позивач є пенсіонером, непрацездатним, має важке захворювання, потребує лікування, а тому потребує матеріальної допомоги, яку відповідач, який є його сином, не надає, хоча є працездатним і має можливість сплачувати аліменти на утримання батька.

Також суд зауважує, що відповідач судову повітку повістку отримав своєчасно, відзиву на позовну заяву не подав, не висловив своє відношення до заявлених позовних вимог і не представив суду будь-яких доказів на спростування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що дружина позивача також є пенсіонером, позивач проживає разом зі старшим сином ОСОБА_3 і його сім`єю, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 27.12.2023 р., який у свою чергу надає позивачу матеріальну допомогу.

Щодо вимоги визначення розміру аліментів не менше 50 % прожиткового мінімуму для непрацездатної особи, суд зазначає, що статтею 182 СК України передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Нормами СК України не передбачено встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів на утримання непрацездатних батьків.

Враховуючи вимоги позовної заяви та вимоги чинного законодавства, суд вважає за необхідне позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання батька у розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову довічно.

Крім того, оскільки при подачі позову про стягнення аліментів позивач був звільнений від оплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України, в розмірі 1211 грн. 20 коп.

На підставі ст.ст.202-205, 191 СК України, керуючись ст. 13, 141, 258, 263-265, 272, 279 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька - задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на його утримання в розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 08.01.2024 р. довічно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок на користь держави.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Головуючий: Ю. Д. Коцюбинська