Справа № 524/870/24
Провадження №2/524/1124/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2024 рокурокуАвтозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Предоляк О.С.,

при секретарі судового засідання Лапік К.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначає, що 31.07.1992 року уклала шлюб ОСОБА_3 . Шлюбні відносини припинені у 2018 році. Під час шлюбу ними придбано житловий будинок по АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_3 . Зазначене нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, набуте під час шлюбу за спільні кошти, а відтак їй належить 1/2 частка у спільному майні. Після розірвання шлюбу продовжували проживати у спільному будинку. Проте, на даний час відповідач не дає можливості проживати у будинку, змінив замки на вхідних дверях, чим порушує право на користування житловим приміщенням, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Посилаючись на вказані обставини просить в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 06.02.2024 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

15.03.2024 року відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву. Зазначає, що шлюб розірвано на підставі рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18.02.2004 року. Після розірвання шлюбу спільного господарства не вели. Позивач знята з реєстрації у будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 2144 від 23.11.2023 року Автозаводської районної адміністрації. Не погоджується з проведеною оцінкою кінцевої вартості житлового будинку.

Ухвалою суду від 03.04.2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про призначення оціночно-будівельної експертизи відмовлено.

Ухвалою суду від 03.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином засобами рекомендованого зв`язку, судова кореспонденція отримана 01.05.2024 року, про причини неявки суд не повідомляв.

Від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Ялисоветського А.А. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Зазначає, що 07.05.2024 року між ним та відповідачем укладено договір про надання правничої допомоги, у зв`язку з чим просить ознайомитись з матеріалами справи та відкласти судове засідання на іншу дату.

Вирішуючи клопотання представника відповідача, суд вважає, що підстави для відкладення судового засідання, передбачені ст. 223 ЦПК України, відсутні.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Ураховуючи відкладення судового засідання 18.04.2024 р. за клопотаннями відповідача, його повторної неявки у судове засідання призначене на 08.05.2024 р. та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності відповідача на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримують. ОСОБА_1 пояснила, що після розірвання шлюбу у 2004 році продовжували проживати з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах до державної реєстрації розірвання шлюбу у 2018 році. Після припинення шлюбних відносин продовжує проживати у спільному будинку. У листопаді 2023 року була знята відповідачем з реєстрації. На даний час відповідач чинить перешкоди їй у користуванні спільним майном, змінив замки на вхідних дверях та не дає можливості проживати у будинку, вважаючи себе одноособовим власником. Узв`язку з чим звернулась до суду звказаним позовом про поділ майна подружжя.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.07.1992 року, який розірвано рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.02.2004 року.

Під час перебування у зареєстрованому шлюбі, подружжям ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу від 05.06.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В., придбано житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться по АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_3 .

На момент придбання спірної нерухомості 05.06.1998 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, вели спільне господарство та підтримували шлюбні відносини, вклали у купівлю спільні кошти. Факт реєстрації спірної нерухомості за ОСОБА_3 не є доказом належності будинку останньому.

28.02.2018 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області проведена державна реєстрація розірвання шлюбу, про що складено відповідний актовий запис № 44 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 .

Після розірвання шлюбу позивач продовжує проживати у спірному житловому будинку, що підтверджується, зокрема, копією паспорта позивача серія НОМЕР_2 з відміткою про реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 .

У листопаді 2023 року позивач, за заявою ОСОБА_3 , який є титульним власником житлового будинку, знята з реєстрації за вказаною адресою, що підтверджується інформаційною довідкою № 2144 від 23.11.2023 року про зареєстрованих у житловому будинку осіб, виданою Автозаводською районною адміністрацією Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Спір між сторонами виник щодо права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому, конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Відповідачем не надано доказів, які б спростовували позовні вимоги.

У зв`язку із наведеним, спірне майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, підлягає поділу між позивачем та відповідачем, оскільки вказане майно придбано в період шлюбу, за рахунок спільних коштів подружжя та в його інтересах, а позивач має право на 1/2 частку такого майна.

Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 12678,60 грн. сплачений за позовні вимоги майнового характеру та заяви про забезпечення позову.

Суд вважає за необхідне на підставі п 8 ч. 1 ст 264 ЦПК України скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 02.02.2024 року.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 67, 69 СК України, ст.ст. 317, 319, 321, 355-358, 361 ЦК України, ст. ст. 2,4,5,10, 11,12,13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 229, 256-257, 259, 263-265, 267, 273, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - задовольнити.

У порядку поділу спільного майна подружжя:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у повернення сплаченого судового збору 12678,60 грн.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 02.02.2024, а саме зняти арешт з 1/2 частки житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , що зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_3 , РНКОПП НОМЕР_3 .

Заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Олена Предоляк