провадження №2/279/110/23
Справа № 279/5197/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2024 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Коваленко В.П.,

секретаря Зубкової І.М. ,

за участю :

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в м.Коростень цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_2 в інтересах якої діє адвокат Барановський Ігор Іванович до ОСОБА_3 про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 через свого адвоката Барановського І.І. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить визнати, що батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обгрунтування позову зазначила, що з 2008 року по 2009 рік у позивача ОСОБА_2 тривали близькі відносини з відповідачем ОСОБА_3 . При цьому у шлюбі вони не перебували, спільним сімейним життям не проживали. За час близьких відносин сторони народили сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дитина від народження проживає з матір`ю. Запис про дитину було проведено позивачем у порядку ч. 1 ст. 135 СК України. Добровільно відповідач не бажав і не бажає записувати себе батьком сина.

Справу розглянуто в порядку загального позовного провадження.

Відзиву або заперечень проти позову не надав.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена налжним чином. Представник позивача адвокат Барановський І.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з"явився, надав заяву в якій просив справу розглянути без його участі , в прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Вивчивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти Росії» від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_5 ,що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження батьком ОСОБА_5 зазначено - ОСОБА_6 .

Як вбачається з матеріалів справи, що ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області в справі була призначена молекулярно-генетична експертиза.

25.10.2023 надійшов висновок експерта № 103-176-2023, за результатами якого було встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5 складає величину не менш ніж 99, 99 %.

Крім того, згідно з усталеною прецедентною практикою Європейського суду, яка була висловлена, в тому числі в рішеннях у справах «Гаазе проти Німеччини» від 08.04.2004 року та «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996 року, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається ст. 8 Конвенції.

Визнання позивача батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідає інтересам дитини. Негативних наслідків для дитини судом не встановлено.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 (провадження № 61-18333св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 277/836/16-ц, (провадження № 61-48029св18). Ця правова позиція є незмінною.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_5 ,що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження батьком ОСОБА_5 зазначено - ОСОБА_6 .

Як вбачається з матеріалів справи, що ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області в справі була призначена молекулярно-генетична експертиза.

25.10.2023 надійшов висновок експерта № 103-176-2023, за результатами якого було встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5 складає величину не менш ніж 99, 99 %.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-268 ЦПК України, ст.125, 126, 128 СК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 25.11.2009 року на підставі актового запису №788 ).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи , якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Суддя: В.П.Коваленко