№566/1339/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року селище Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі : головуючого судді Феськова П.В.

при секретарі : Подолець Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Млинів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментах, стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити стягнення аліментів, присуджених судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2022 року в справі № 161/3875/22. Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах, що нараховані на підставі виконання судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2022 року в справі № 161/3875/22. Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 безпідставно набуті нею грошові кошти в розмірі 78509,64 грн. Судові витрати покласти на відповідача

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що ОСОБА_4 з 2 жовтня 2004 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в цьому шлюбі народився ОСОБА_5 . В актовому записі про народження дитини батьком був записаний позивач, оскільки сторони перебували у шлюбі. У 2021 році у сімейному житті сторін почалися негаразди, вони не розуміли один одного, часто сварилися і як наслідок через короткий проміжок часу фактично припинили шлюбні відносини та почали проживати окремо.

У 2022 році ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з позивача аліментів на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 15 квітня 2022 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області в справі № 161/3875/22 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на сина ОСОБА_6 у розмірі частини усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 6 квітня 2022 року до досягнення дитиною повноліття

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2022 року в справі № 161/3875/22 шлюб між сторона розірвано.

16 січня 2023 року державним виконавцем на підставі вищевказаного судового наказу відкрито виконавче провадження № 70759072. За період з 6 квітня 2022 року по 1 лютого 2023 року в позивача наявна заборгованість по сплаті аліментів у даному виконавчому провадженні. За період з березня 2023 року по вересень 2023 року із заробітної плати позивача ОСОБА_1 утримано кошти на сплату аліментів та сплату заборгованості по аліментах у розмірі 78509,64 грн.

На момент народження сина ОСОБА_4 був упевнений, що він є біологічним батьком дитини, так як довіряв ОСОБА_3 , однак пізніше від своїх батьків довідався про те, що до них приходив невідомий чоловік, який повідомив про те, що він є рідним батьком ОСОБА_7 . В подальшому ОСОБА_3 підтвердила цю інформацію і позивач звернувся до суду із позовом про виключення із актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , даних про нього як батька. Рішення Млинівського районного суду Волинської області від 15 серпня 2023 року в справі № 566/159/23 позов ОСОБА_1 задоволено і виключено відомості про нього як батька дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з актового запису № 23 від 18 червня 2012 року, вчиненого Острожецькою сільською радою Млинівського району Рівненської області.

За таких обставин, враховуючи, що вищевказаним судовим рішенням від 15 серпня 2023 року виключено з актового запису про народження дитини відомості про позивача як батька, а тому слід звільнити позивача від сплати заборгованості по сплаті аліментів, присуджених судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2022 року в справі № 161/3875/22.

Достеменно знаючи про те, що ОСОБА_4 не є біологічним батьком ОСОБА_6 відповідач звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з позивача аліментів, а згодом пред`явила виконавчий лист до виконання, тим самим недобросовісно набула від позивача грошові кошти згідно з вищевказаним звітом про здійснені відрахування та виплати в розмірі 78509,64 грн., а тому такі кошти підлягають поверненню позивачу.

Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 07 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження.

02 січня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Силки Т.Ю. надійшов відзив на позов ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментах, стягнення безпідставно набутих грошових коштів в якому вказала, що ОСОБА_3 , відповідач за позовом у даній справі, визнає заявлені позовні вимоги частково.

Відповідач повністю заперечує щодо позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та стягнення безпідставно набутих коштів, оскільки позивач знав про те, що він не є біологічним батьком ОСОБА_6 , з 2015 року і сам добровільно продовжував надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, також займався її вихованням, був і надалі згідний з відомостями про нього як батька дитини ОСОБА_6 в реєстрі ДРАЦСу, не подавав з 2015 років жодних позовів про виключення його як батька дитини з актового запису про народження ОСОБА_6 , допоки припинив подружнє життя з відповідачкою та розірвав шлюб із нею.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних сум. Будь-яких інших доказів на підтвердження недобросовісності відповідача позивачем суду не надано.

Відповідач не визнає вимоги сторони позивача ОСОБА_1 про покладення всіх судових витрат на відповідача, так як у договорі про надання правової допомоги від 30.01.2023 р. не визначено сторонами представництво у якій саме справі має здійснювати адвокат, тобто, відсутнє посилання на предмет договору саме як на представництво адвокатом позивача у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментах, стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу, становить 7 000,00 грн., у стягненні яких з відповідача сторона відповідача просить суд відмовити з тих підстав, що 7 000,00 грн. витрат позивача ОСОБА_1 за надання йому правничої допомоги не підлягають стягненню з відповідача, так як, враховуючи що 1000 (одна тисяча) гривень за кожну годину роботи є необгрунтованою та завищеною вартістю погодинної оплати послуг представника.

У зв`язку із визнанням (частковим) визнанням відповідачем позовних вимог позивача, є можливість стягнути із відповідача на користь позивача 50% судового збору.

Просить суд прийняти у цивільній справі №566/1339/23 відзив на позов ОСОБА_1 з викладенням заперечень щодо наведених позивачем обставин, частковим визнанням позову. Ухвалити рішення, яким припинити стягнення аліментів, присуджених судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2022 року в справі 161/4191/22. В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю. Відмовити стороні позивача ОСОБА_1 у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу за безпідставністю. Стягнути із відповідача на користь позивача 50% судового збору, а інші 50% судового збору повернути позивачу з державного бюджету. Викликати у судове засідання та допитати свідків. (а.с.41-44)

Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2024 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. (а.с.93)

07 травня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Наумчука І.П. в якій він просить з метою приведення у відповідність прохальної частини позовної заяви вважати правильними наступні позовні вимоги: просив припинити стягнення аліментів, присуджених судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2022 року в справі № 161/3875/22 з дати винесення судового рішення в даній справі. Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах, що нараховані на підставі виконання судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2022 року в справі № 161/3875/22 з дати винесення судового рішення в даній справі. Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 безпідставно набуті нею грошові кошти в розмірі 78509,64 грн., що були стягнуті з моменту відкриття виконавчого провадження і до моменту подання позовної заяви до суду. Судові витрати, що складаються з судового збору 2576,64 грн. та доплаченого судового збору 644,16 грн. та витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги адвоката у розмірі 7000 грн. стягнути з ОСОБА_2 (а.с.127)

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача звернувся до суду з клопотанням в якому вказав, що просить суд взяти до уваги та долучити до матеріалів справи розрахунок заборгованості зі сплати аліментів №70759072 за період з 15 серпня 2023 року по 01 листопада 2023 року. Розгляд справи просить проводити за відсутності позивача та його представника.

В судове засідання 17.05.2024 відповідач та її представник не з`явилися.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, перевіривши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Допитані в судовому засіданні 19 березня 2024 року свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили той факт, що ОСОБА_1 знав про те, що він не є біологічним батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2015 року і не заперечував проти цього.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2004 року Радянською сільською радою Млинівського району Рівненської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , актовий запис №2.(а.с.6) .

За період шлюбу в сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , яке видано Острожецькою сільською радою Млинівського району Рівненської областіпро що зроблено відповідний актовий запис № 23. Батьком дитини було записано ОСОБА_1 (а.с.7)

Судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/4191/22 від 15 квітня 2022 року з ОСОБА_1 стягуються на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 6 квітня 2022 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с.8)

Згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2022 року, яке набрало законної сили 15 вересня 2022 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_12 , який зареєстрований виконавчим комітетом Радянської сільської ради Млинівського району Рівненської області 02 жовтня 2004 року, актовий запис №2 розірвано. (а.с.10-11)

02 грудня 2023 року відповідач ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_13 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Після укладення шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_14 ». (а.с.100)

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 15 серпня 2023 року у цивільній справі № 566/159/23, яке набрало законної сили 22 вересня 2023 року, повністю задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Млинівський відділ ДРАЦС у Дубенському району Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), служба у справах дітей Острожецької сільської ради Рівненської області про виключення запису як батька з актового запису про народження дитини.

Виключено відомості про ОСОБА_1 , громадянина України, як батька дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з актового запису №23 від 18.06.2012 року, вчиненого Острожецькою сільською радою Млинівського району Рівненської області. (а.с.20-22).

У відповідності до довідки-розрахунку по виконавчому провадженю АСВП№70759072 по виконанню судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області №2-н/161/288/22 від 15 квітня 2022 року про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 06 квітня 2022 року по лютий 2023 року борг становить 66024,02 грн. (а.с.14). Відрахування здійснювались у відповідності до Звіту про здійснення відрахувань та виплат Луцької картонно-паперової фабрики. (а.с.15)

У відповідності з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи що рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 15 серпня 2023 року, яким виключено відомості про ОСОБА_1 , як батька дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з актового запису №23 від 18.06.2012 року, вчиненого Острожецькою сільською радою Млинівського району Рівненської області, ніким не оскаржувалось і набрало законної сили, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 втратив обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини, батьком якої він не є. При цьому суд також приймає до уваги, що відповідач ОСОБА_3 визнала повністю позовні вимоги ОСОБА_1 про оспорюванння батьківства, про що вказала у заяві надісланій в суд.

Виходячи із змісту ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття мають батьки. Крім того, такий обов`язок виключно у визначених законом випадках може бути покладений на діда, бабу, вітчима, мачуху, братів, сестер та інших осіб.

В той же час, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не є батьком неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 15 серпня 2023 року, з ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини, і втратив обов`язок сплачувати аліменти на його утримання. Таким чином, стягнення на даний час аліментів із позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі № 477/1165/20, наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитини, адже за змістом положень статті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки. Аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актових записів про народження дітей у зв`язку з тим, що позивач не є біологічним батьком дітини, підтверджує, що позивач не є (і, відповідно ніколи не був) батьком дітини. Отже, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення в розумінні 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком дітей.

З огляду на викладене, враховуючи те, що ОСОБА_1 , не є біологічним батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте існує обов`язкове до виконання нескасоване рішення суду, яким із позивача на даний час стягуються аліменти на користь відповідачки на дитину, суд робить висновок про те, що позовні вимоги в частині припинення стягнення з позивача аліментів підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки ОСОБА_3 , на користь позивача ОСОБА_1 , суми безпідставно сплачених в якості аліментів грошових коштів, суд виходить з аналогічних мотивів та приходить до наступного висновку.

Як вбачається із розрахунку по АСВП№70759072 заборгованості по сплаті аліментів наданого державним виконавцем, за період з 15 серпня 2023 року і до 01 листопада 2023 року із ОСОБА_1 було стягнуто 56 644,84 грн. аліментів і ці кошти стягнуті з позивача в користь відповідача безпідставно.

Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно ч.2 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно п.1) ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Разом з тим, виходячи з того, що аліменти були стягнуті з позивача примусово, в рамках виконавчого провадження, їх сплата не може вважатися такою, що відбувається в добровільному порядку. Отже, умов, які б перешкоджали стягненню із відповідачки безпідставно набутих коштів, не встановлено.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 № 753/15556/15.

Таким чином, позовна вимога ОСОБА_1 , про стягнення із ОСОБА_3 , безпідставно сплачених в якості аліментів грошових коштів підлягає задоволенню у розмірі 56644,84 грн.

Відповідно до ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, доказів на спростування заявлених позивачем вимог відповідачем ОСОБА_3 суду не надала, а її пояснення не спростовують наданих ОСОБА_1 доказів та висновків суду.

Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України.

За правилами ч. 1, 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог .

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Судом встановлено, що при подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 3220,80 грн. (2576,64 грн. - квитанція про сплату №6427-3459-0391-6581 від 29 листопада 2023 року+644,16 грн. квитанція про сплату №1570-4895-7319-2529), рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано договір про надання правової допомоги від 30 січня 2023 року, додаткову угоду до договору, від 01.11.2023 року, детальний опис виконаних робіт (наданих послуг), акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 29 листопада 2023 року, квитанцію №14 від 29.11.2023 року про сплату ОСОБА_1 7000 гр. (а.с.25-30)

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 Господарського процесуального кодексу України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

В своєму відзиві представник відповідача адвокат Силка Т.Ю. зазначає, що вказані представником позивача судові витрати не відповідають критерію співмірності витрат, зважаючи на сукупно витрачений адвокатом час на підготовку позовної заяви. Крім того, вважає, що вартість послуг адвоката значно завищена порівняно з ринковими цінами. В загальному просить відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи думку представника відповідача щодо оплати професійної правничої допомоги, виходячи з того, що відповідач частково визнавала позовні вимоги та частково визнала обставини, що спонукали позивача звернутися до суду із позовом, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, а також виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача, з урахуванням задоволених позовних вимог, необхідно стягнути 5000 гривень витрат на професійну правничу допомогу, що відповідатиме вимогам розумності та справедливості.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, , 141, 259, 263, 265, 267, 273 ЦПК України. ст.ст. 180, 197 СК України, ст. ст.1212,1215 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментах, стягнення безпідставно набутих грошових коштівзадоволити.

Припинити стягнення аліментів, присуджених судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2022 року в справі № 161/3875/22 з 17 травня 2024 року.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах, що нараховані на підставі виконання судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 квітня 2022 року в справі № 161/3875/22 з 17 травня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , (паспорт № НОМЕР_3 , орган, що видав 0710 від 14.12.2023) на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті нею грошові кошти в розмірі 56 644 (п`ятдесят шість тисяч шістсот сорок чотири) гривні 84 коп., що були стягнуті з 15 серпня 2023 року і до 01 листопада 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , (паспорт № НОМЕР_3 , орган, що видав 0710 від 14.12.2023) на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_3 , орган, що видав 0710 від 14.12.2023) на користь ОСОБА_1 3220 (три тисячі двісті двадцять) гривень 80 копійок судового збору сплаченого ним при подачі позову до суду.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.В.Феськов