Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1316/24
Провадження №: 2/332/1350/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 р. м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Погрібна О.М., розглянувши позовну заяву адвоката Руднєвої Інни Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

встановила:

До Заводського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява адвоката Руднєвої І.С. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Разом з позовною заявою представником позивача адвокатом Руднєвою І.С. подано клопотання про відстрочку від сплати судового збору. В обґрунтування клопотання посилається на те, що у ОСОБА_1 є державна соціальна допомога на компенсацію витрат на проживання як ВПО у розмірі 2000 гривень на неї та 3000 гривень на дитину. Зазначає, що ОСОБА_1 ніде не працює, тому що перемістилась після початку бойових дій в Запорізькій області до м.Чернівці, де немає ані родичів, ані друзів з ким би мала можливість залишити дитину та піти працювати. У дитячий садочок позивачка дитину не віддає, тому що донька схильна до частих захворювань. Батько дитини матеріально її не забезпечує, тому ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. ОСОБА_1 заробляє на життя онлайн підробітками, яких ледве вистачає на оренду житла, придбання продуктів харчування, одягу, взуття. Частково ОСОБА_1 оплачувати оренду житла допомагають її батьки. Позивачці після переміщення довелось спочатку організовувати побут родини. Відсутність доходу у позивачки підтверджується формою ОК - 7. Всі кошти, що є у позивачки вона кожного місяця спрямовує на оренду квартири, яку винаймає за 300 доларів США, що еквівалентно 11200 гривень, що підтверджується доданою до заяви копією договору про винаймання житлового приміщення від 18.09.2023 року. Тому у позивачки відсутні кошти для сплати судового збору. Враховуючи важке матеріальне становище ОСОБА_1 , керуючись положеннями ст. 136 ЦПК України, просить відстрочити позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі за її позовом про розірвання шлюбу.

Ознайомившись із позовною заявою, приходжу до висновку, що вона підлягає залишенню без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України - суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Питання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати регулюється Законом України "Про судовий збір".

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Вирішуючи такі заяви, суд повинен враховувати те, що якщо при сплаті необхідних судових витрат середньомісячний дохід особи буде меншим від рівня прожиткового мінімуму, встановленого законом для відповідної категорії осіб, тоді в суду є підстава для застосування заходів щодо зменшення, звільнення, розстрочення або відстрочення сплати судового збору.

Крім того, судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, враховуючи положення п.1 ст.6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим, при здійсненні правосуддя в цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані із судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статей 133, 136 ЦПК України, Закону України Про судовий збір, а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Приписами ст.129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При цьому положення Закону України Про судовий збір кореспондуються з положеннями ст.2 ЦПК України, якими розкривається зміст однієї із засад цивільного судочинства, а саме, рівності всіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом. Так, згідно приписів вказаної статті усі учасники цивільного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників цивільного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Таким чином, всі учасники процесу є рівними при здійсненні своїх прав та обов`язків, в тому числі у питанні необхідності сплати судового збору.

У розумінні приписів ст.8 Закону України Про судовий збір відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин. При цьому, позивач має довести існування фінансових труднощів.

Водночас, позивачем не надано суду достатніх та належних доказів наявності обставин щодо відсутності коштів на оплату судового збору, як підстави для відстрочення сплати судового збору.

Позивачем на підтвердження майнового стану надано відомості з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ПФУ Індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-7), відповідно до якого дохід позивачки за 2023 рік складає 14048,39 гривень, інших доказів на підтвердження майнового стану та джерел доходу позивачем не надано.

В той же час, як вбачається із клопотання про відстрочку від сплати судового збору та доданого договору про винаймання житлового приміщення, вартість місячної оренди житла, яке винаймає позивачка, практично дорівнює розмір її річного доходу.

Однак вищевказані довідки не є такими, що об`єктивно підтверджують майновий стан позивача та не доводять, що його майновий стан на даний час у повному обсязі чи частково перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Також у клопотанні про звільнення від сплати судового збору не викладено обставин і не зазначено доказів, що за своїм повним майновим станом, а не лише доходами, позивач позбавлений можливості сплатити судовий збір.

При цьому, на думку судді, позивачка не подала до суду переконливих доказів, які б давали підстави для звільнення його від сплати судового збору при подачі позовної заяви, як особи працездатного віку та доказів того, що остання за станом здоров`я не може працювати.

Таким чином, позивачкою не надано до суду належних та вичерпних доказів наявності обставин щодо відсутності коштів на оплату судового збору, як на підставу для звільнення від сплати судового збору, оскільки надана суду довідка (форма ОК-7)не є документом, із якого можливо встановити всю суму доходу позивачки за попередній календарний рік, така не містить відомостей про майновий стан заявника, в тому числі відомості про розмір інших доходів позивачки (онлайн заробіток, вклади, нерухоме та рухоме майно, грошові допомоги та компенсації тощо), інших доказів щодо тяжкого матеріального стану позивачем не надано. Аналогічна позиція наведена у постанові ВС від 9 вересня 2021 року у справі № 160/12251/20, провадження №К/9901/19150/21, а також викладені Верховним Судом в ухвалах від 10 жовтня 2019 року по справі №215/3329/19; від 16 жовтня 2019 року по справі №215/5288/18 ; від 18 жовтня 2019 року по справі №215/5427/18 ; від 21 жовтня 2019 року по справі №215/1025/19 та інших.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, статтею 136 ЦПК України передбачено право (а не обов`язок) суду щодо відстрочення, розстрочення, зменшення розміру судового збору або звільнення від сплати судового збору.

Суд зазначає, що обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин своїх прав та обов`язків, передбачених законами України, у зв`язку з чим, безпідставне звільнення від його сплати окремих осіб може свідчити про надання одній із сторін незаконної переваги перед іншою.

Враховуючи викладені обставини клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Частиною першою ст.187 ЦПК України передбачено, що суддя відкриває провадження у справі за відсутності, крім іншого, підстав для залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України - до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до підпункту 2 пункту 1 частини 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви немайнового характеру,- 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб - 3028 гривень.

Отже позивачу належить сплатити судовий збір 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,2 грн. (3028 грн.х0,4) та надати до суду документ, що підтверджує сплату судового збору.

Реквізити для сплати судового збору: Отримувач: ГУК у Зап.обл/м.Зап.Заводс./22030101, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997, Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), Код банку отримувача (МФО) 899998, Номер рахунку (IBAN): UA0008510, Код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Також позивач має змогу скористатись електронним сервісом для сплати судового збору на офіційному веб-порталі Судової влади України

Реквізити для сплати судового збору можна отримати за посиланням:

https://zv.zp.court.gov.ua/sud0809/gromadyanam/tax/

Вважаю за необхідне роз`яснити, що ОСОБА_1 не позбавлена права звернутись з повторним клопотанням щодо відстрочки, розстрочки сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, до якої долучити відповідні докази.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали. Якщо ухвала постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Керуючись статями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

постановила:

У задоволенні клопотання адвоката Руднєвої Інни Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 провідстрочку від сплати судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу - відмовити.

Позовну заяву адвоката Руднєвої Інни Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - залишити без руху.

Надати позивачу строк п`ять днів, з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Копію ухвали надіслати позивачам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М.Погрібна