Справа №443/462/24
Провадження №2/443/275/24
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

15 травня 2024 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до територіальної громади села Репехів в особі Бібрської міської ради Львівської області, третя особа ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просять: встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_5 в с. Репехів Жидачівського району Львівської області на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , право власності на частину земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Баковецької сільської ради, загальною площею 1,1018 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №042797від 26.03.2001 року; визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , право власності на частину земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Баковецької сільської ради, загальною площею 1,1018 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №042797від 26.03.2001 року.

Позовні вимоги мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Баковецької сільської ради, площею 1,1018 га, що належали померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія I-ЛВ №042797 від 26.03.2001 року. Згідно довідки Бібрської міської ради №10 від 05.01.2024 року, ОСОБА_5 дійсно була постійно зареєстрована та проживала за адресою: с. Репехів, Жидачівського району, Львівської області, до моменту своєї смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . За вказаною адресою разом з нею проживав без реєстрації племінник ОСОБА_4 , до моменту її смерті. Від імені ОСОБА_5 у виконкомі колишньої Баковецької сільської ради посвідчувався заповіт, який не змінено і не скасовано. Із змісту заповіту вбачається, що ОСОБА_5 заповіла усе своє майно ОСОБА_4 . Зазначають, що ОСОБА_5 була одинокою жінкою, хворіла, власної сім`ї не мала, а тому її племінник ОСОБА_4 був змушений постійно проживати з нею та здійснювати догляд. Оскільки ОСОБА_4 постійно проживав без реєстрації із ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважався таким, що її прийняв, проте юридично не оформив своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки на території Баковецької сільської ради площею 1,1018га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I- ЛВ №042797 від 26.03.2001 року, що він фактично успадкував після смерті ОСОБА_5 , однак юридично не оформив. Зазначають, що крім них, спадкоємцем першої черги спадкування за законом була дочка покійного - ОСОБА_3 , однак вона спадщину не прийняла та на неї не претендує. Натомість вони у визначений законом термін звернулися в Новороздільську державну нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , внаслідок чого нотаріусом заведена спадкова справа №36/2021.

30.01.2024 року вони звернулися до нотаріуса з метою отримання свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , однак нотаріус відмовив їм у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 , який був спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який пропустив встановлений законом 6-ти місячний строк для прийняття спадщини, і не вважається таким, що прийняв спадщину, так як не був зареєстрований із спадкоємцем за одною адресою на день відкриття спадщини, а також не подав в органи нотаріату заяву про прийняття спадщину у встановлений законом 6-ти місячний термін. Окрім того, відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вищевказану земельну ділянку, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія IЛВ № 042797 від 26.03.2001 року.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 11.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 01.04.2024 року в порядку витребування доказів зобов`язано Новороздільську державну нотаріальну контору Львівської області в особі завідувача в строк до 19 квітня 2024 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області оригінал або належним чином завірені копії спадкової справи №36/2021, яка заводилася після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09.04.2024 року держаним нотаріусом Новороздільської ДНК Шолок О.Я. надіслано копію спадкової справи №36/2021, яка заводилася після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 22.04.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.

Позивачі та їх представник в судовому засіданні позов підтримали, з мотивів, викладених у такому, просили позов задоволити, не заперечили проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача Бібрської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву та клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не надходило.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала заяву, згідно якої розглянути справу без її участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки. Наслідки визнання позову, передбачені ст.206 ЦПК України, їй зрозумілі.

У зв`язку з цим суд визнає неявку представника відповідача неповажною та вважає, що у відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України справу можливо слухати у відсутності відповідача (заочний розгляд), оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши вступне слово позивачів та їх представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 , 08.09.1984 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14, 66).

Як вбачається із свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.65).

Згідно свідоцтва про одруження серія НОМЕР_3 , 22.10.2003 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.64).

Відповідно до свідоцтва про народження виданого повторно серія НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.62).

Як вбачається з копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7-8), остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 06.02.2003 року.

Як видно з копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11 на звороті), остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 20.07.2004 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Репехів Жидачівського району Львівської області померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 , виданим Баковецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області від 08.10.2005 року (а.с.15).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Баковецької сільської ради, площею 1,1018 га, що належали померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія I-ЛВ №042797 від 26.03.2001 року (а.с.23).

За життя ОСОБА_5 , 05.09.2003 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Баковецької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 119, згідно якого остання заповіла все своє майно ОСОБА_4 (а.с.17).

Згідно довідки Бібрської міської ради №10 від 05.01.2024 року, ОСОБА_5 дійсно була постійно зареєстрована та проживала за адресою: с. Репехів, Жидачівського району, Львівської області, до моменту своєї смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . За вказаною адресою разом з нею проживав без реєстрації племінник ОСОБА_4 , до моменту її смерті. Від імені ОСОБА_5 у виконкомі колишньої Баковецької сільської ради посвідчувався заповіт , який не змінено і не скасовано (а.с.16).

Згідно ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Судом також встановлено, що крім ОСОБА_4 , інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б претендували на обов`язкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 не було.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

21.02.2006 року ОСОБА_4 звернувся до державного нотаріуса Новороздільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

При цьому, як видно із інформаційноїдовідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №75199009 від 19.12.2023 року, відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19).

Допитана як свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні дала покази про те, що вона разом із свої чоловіком ОСОБА_4 доглядали його родичку ОСОБА_5 , оскільки остання не мала своєї сім`ї. Після того, як ОСОБА_5 отримала інсульт, її чоловік проживав разом із нею в с.Репехів до самої її смерті, займався її похованням. Після смерті ОСОБА_5 вони із чоловіком не могли знайти Державний акт на землю.

Допитана як свідок ОСОБА_2 , в судовому засіданні дала покази про те, що після того, як ОСОБА_5 захворіла, її батько ОСОБА_4 проживав разом із нею в с.Репехів, доглядав за нею, займався її похованням.

Судом на підставі досліджених письмових доказів та показами свідків встановлено, що ОСОБА_4 , спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично прийняв, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час смерті останньої, однак юридично своїх спадкових прав не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_6 , виданим Новострілищанською селищною радою Жидачівського району Львівської області від 18.09.2019 року (а.с.20).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки на території Баковецької сільської ради площею 1,1018га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I- ЛВ №042797 від 26.03.2001 року, що він фактично успадкував після смерті ОСОБА_5 , однак юридично не оформив (а.с.23).

Згідно довідки Новороздільської міської ради №6888 від 27.11.2020 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , з 04.02.2003 року. Знятий з реєстрації 25.02.2020 року, у зв`язку із смертю.

На дату смерті з ним були зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.54).

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 заповіту не залишав, що підтверджується інформаційноюдовідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №63474254 від 08.02.2024 року (а.с.51), а тому спадкування відбулося за законом.

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Судом встановлено, що крім позивачів, спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 була його дочка ОСОБА_3 .

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у визначений законом термін звернулися в Новороздільську державну нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини після смерті - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.46, 47), внаслідок чого нотаріусом було заведено спадкову справу №36/2021 (а.с.45-66).

Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття (ч.ч. 5,6 ст.1273 ЦК України).

Як вбачається із письмової заяви ОСОБА_3 , яка міститься в матеріалах спадкової справи №36/2021 (а.с.48), остання повідомляє, що їй відомо про відкриття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлений законом шестимісячний термін для прийняття спадщини нею пропущено, звертатись в суд за продовження цього терміну вона не буде і на оформлення спадкових прав не претендує.

При цьому, як вбачається із матеріалів спадкової справи №36/2021 із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 зверталися тільки позивачі.

З метою оформлення права власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, позивачі звернулися до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, постановами державного нотаріуса Новороздільської ДНК Львівської області Шолок О.Я. №50/02-31 від 30.01.2024 року та №51/02-31 від 30.01.2024 року (а.с.25, 26), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 , який був спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 , пропустив встановлений законом 6-ти місячний строк для прийняття спадщини, і не вважається таким, що прийняв спадщину, так як не був зареєстрований із спадкоємцем за одною адресою на день відкриття спадщини, а також не подав в органи нотаріату заяву про прийняття спадщину у встановлений законом 6-ти місячний термін. Окрім того, відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вищевказану земельну ділянку, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія IЛВ № 042797 від 26.03.2001 року.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Пунктом 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України предбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту спільного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Одночасно суд бере до уваги те, що встановлення у судовому порядку факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час його смерті є необхідним позивачам для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи та показами свідків достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав разом із ОСОБА_5 в с. Репехів Жидачівського району Львівської області на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому позовні вимоги в цій частині є підставними та підлягають до задоволення.

Крім того, частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивачі стверджують, що Державний акт на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_5 втрачено.

Доказом того, що покійній ОСОБА_5 на праві приватної власності належали земельні ділянки, які розташовані на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, є довідка відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №3887/15-23 від 21.12.2023 року, відповідно до якої, згідно книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі рішення ХІІІ сесії ІІІ-го демократичного скликання Жидачівської районної ради народних депутатів від 22.09.2000 р. №226 на гр. ОСОБА_5 зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №042797 від 26.03.2001 р.. Реєстраційний номер 297. Площа земельної ділянки 1,1018 га. (а.с.23).

Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_5 у відділі не зареєстровано.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивачів. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема у зв`язку із тим, що у них відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташовані на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області..

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265,280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_5 в с. Репехів Жидачівського району Львівської області на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , право власності на частину земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Баковецької сільської ради, загальною площею 1,1018 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №042797від 26.03.2001 року.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , право власності на частину земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Баковецької сільської ради, загальною площею 1,1018 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №042797від 26.03.2001 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 16 травня 2024 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка