Справа № 235/731/22
Провадження № 2/204/752/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши у порядку спрощеного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» про відшкодування моральної шкоди, у якій позивач просив стягнути з відповідача грошову компенсацію в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 65 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з відповідачем він перебував у трудових відносинах в періоди з 04.01.2016 року по 03.07.2020 року, працюючи слюсарем-ремонтником у цеху. Під час виконання трудових обов`язків ОСОБА_1 отримав професійне захворювання «отруєння»: ХОЗЛ ІІ стадії токсикоз-паливної етіології, фаза нерізкого загострення. Емфізема легень ІІ ступеню. Легенева недостатність ІІ ступеню захворювання професійне, встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ, вперше ППЛЕК 26.12.2019 року. На підставі цього, ОСОБА_1 вперше встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням безстроково, 65% втрати професійної працездатності, встановлено потребу в медикаментозному лікуванні. Зважаючи на вищевикладені обставини, позивач вважає, що діями відповідача, йому завдано моральної шкоди, що виразилася в наступному: лікування за наслідками професійних захворювань продовжує і зараз. Стан здоров`я не є стабільним. Постійний кашель з важковідділяємою мокротою, напади кашлю, більш у нічний час та ранкові години, ускладнене дихання, задуха при прискоренні ходи та при незначному фізичному навантаженні, почуття нехватки повітря, бистра стомленість, підвищена пітливість, нестабільність артеріального тиску, головні болі, порушення сну, загальна слабкість, біль у попереково-крижовому відділі хребта, першіння в глотці, осиплість голосу, зниження слуху, шум у вухах, біль, оніміння та зябкість в руках, слабкість та скутість в них, біль в суглобах верхніх кінцівок. Після втрати працездатності змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму. Через поганий стан здоров`я, вимушений звільнитися з підприємства і зараз не працює, хоча ще міг би працювати і виконувати ту саму роботу, яку виконував до отримання захворювань. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані, оскільки відчуває душевні страждання та переживання, з`явилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням незворотності наслідків отриманих захворювань та тяжкого стану здоров`я. Визначаючи розмір моральної шкоди, позивач врахував ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров`я та те, що професійна працездатність в зв`язку з професійним захворюванням втрачена на 65%, визначення інвалідом третьої групи безстроково, та заподіяну йому моральну шкоду оцінює в розмірі 65 000 грн.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2023 року справу прийнято до свого провадження від Красноармійського міськрайонного суду Донецької області та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 19.10.2023 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами статті 46 Конституції України (254к/96-ВР) закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_1 в періоди з 04.01.2016 року по 03.07.2020 року, перебував у трудових відносинах працюючи слюсарем-ремонтником у цеху на підприємстві ДП «Завод імені В.О. Малишева» (а.с. 7-10).

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 31 січня 2020 року, затвердженого 31 січня 2020 року заступником начальника Головного управління Держпраці у Харківській області, ОСОБА_1 встановлено діагноз: ХОЗЛ ІІ стадії токсикоз-паливної етіології, фаза нерізкого загострення. Емфізема легень ІІ ступеню. Легенева недостатність ІІ ступеню захворювання професійне, встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ, вперше ППЛЕК 26.12.2019 року (а.с. 21-22).

Як вбачається з п. 18 зазначеного Акту, причинами виникнення хронічного професійного захворювання є отруєння, тривала робота в умовах дії комплексу шкідливих факторів, а саме: пил фіброгінної дії (карборунд) - 7,24 мг/м.куб. при ГДК 6,0 мг/м.куб., час дії фактора 80 % за зміну; виробничий шум - 89 дБА при ПДУ 80 дБА, час дії фактора 80 % за зміну; вібрація локальна - 79 дБ при ПДУ 76 дБ, час дії фактора 50 %; диоксид азоту - 2,21 мг/м.куб. при ГДК 2,0 мг/м.куб.; оксид заліза - 6,34 мг/м.куб. при ГДК 6,0 мг/м.куб.; оксиди марганцю - 0,21 мг/м.куб. при ГДК 0,2 мг/м.куб.; виробничий шум - 86 дБА при ПДУ 80 дБА; мікроклімат: температура повітря на робочих місцях в зимовий період часу сягала 10-12°С, при нормі 18-27°С; робоча поза до 30745 % при допустимій величині 30725 %; нахили корпусу 100 разів при допустимій величині 100; статичне навантаження 135 тис. при нормі 97 тис.

Згідно довідки серії 12 ААА №028441 від 11.03.2020 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, при первинному огляді ОСОБА_1 встановлено 65% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково, встановлено потребу у медикаментозному лікуванні ( а.с. 11-12).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 07-01-13/310 від 26.03.2019 року, № 2835 від 14.05.2019 року та № 07-01-13/1157 від 27.12.2019 року, Клініка науково-дослідного інституту гігієни праці та професійних захворювань та КЗ «Харківська міська лікарня №13», встановлено, що ОСОБА_1 проходив лікування, а саме:

з 12.03.2019 року по 26.03.2019 року Дз: ХОЗЛ І-ІІ стадії у фазі загострення. Емфізема легень. Легенева недостатність І-ІІ ступеню. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 ст. ДЕП.(атеросклеротична+гіпертонічна) І ст. з антено-невротичним синдромом. Поширений остеохондроз, спондилоартроз, деформуючий спондильоз, переважно попереково-крижового відділу хребта, ретролістез сегментів L3, L4 І ст. люмбоалгія. Хронічний субатрофічний ринофаринголарингіт. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІ-ІІІ ст. за кваліфікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки, хоріоретинопатія лівого ока. (а.с. 13-15).

з 02.05.2019 року по 14.05.2019 року Дз: ХОЗЛ І-ІІ стадії у фазі загострення. Емфізема легень. Легенева недостатність І-ІІ ступеню. ДЕП.(атеросклеротична+гіпертонічна) І ст змішана. Поширений остеохондроз, спондилоартроз, деформуючий спондильоз, переважно попереково-крижового відділу хребта, Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІ-ІІІ ст.(а.с.16).

з 12.08.2019 року по 02.09.2019 року Дз: ХОЗЛ І-ІІ стадії у фазі загострення. Емфізема легень. Легенева недостатність І-ІІ ступеню. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 ст. ДЕП.(атеросклеротична+гіпертонічна) І ст. з антено-невротичним синдромом. Поширений остеохондроз, спондилоартроз, деформуючий спондильоз, переважно попереково-крижового відділу хребта, ретролістез сегментів L3, L4 І ст. люмбоалгія. Хронічний субатрофічний ринофаринголарингіт. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІ-ІІІ ст. за кваліфікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Простий гіперметропічний астигматизм обох очей, вторинна центральна хоріоретинальна дистрофія лівого ока, пресбіопія обох очей, гіпертонічна ангіопатія судин обох очей за гіпертонічним типом (а.с. 17).

З 02.12.2019 року по 27.12.2019 року Дз: ХОЗЛ ІІ стадії токсикоз-паливної етіології, фаза нерізкого загострення. Емфізема легень ІІ ступеню. Легенева недостатність ІІ ступеню захворювання професійне, встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ, вперше ППЛЕК 26.12.2019 року(а.с. 18).

Згідно медичного висновку Лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 27.12.2019 року №070112/1499 ДУ «Інститут гігієни праці та професійних захворювань», ОСОБА_1 було встановлено діагноз: ХОЗЛ ІІ стадії токсикоз-паливної етіології, фаза нерізкого загострення. Емфізема легень ІІ ступеню. Легенева недостатність ІІ ступеню захворювання професійне, встановлено в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ, вперше ППЛЕК 26.12.2019 року. (а.с. 19-20).

Приписами статті 153 Кодексу законів про працю України та статті 13 Закону України від «Про охорону праці» визначено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 237-1 Кодексу законів про працю України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Визначення моральної шкоди міститься у положеннях статті 23 ЦК України, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до положень статей 153, 171 Кодексу законів про працю України та статті 22 Закону України «Про охорону праці» забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці на всіх підприємствах, в установах, організаціях покладається на власника або уповноважений ним орган.

Роботодавець повинен організувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок.

Отже, порядок установлення факту трудового каліцтва на виробництві визначено законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 визнано, що зазначеними законодавчими змінами право цієї категорії громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Обґрунтовуючи вимоги про наявність факту спричинення та розміру компенсації моральної шкоди, позивач у позові зазначає, що в результаті отримання ним професійних захворювань він частково (65 %) втратив професійну працездатність та потребує додаткових зусиль до застосування. Крім того, моральну шкоду він пов`язує, з тим, що позивач протягом тривалого часу перебуває у хворобливому стані, постійно відчуває фізичний біль. У позивача змінився звичайний уклад його життя. Компенсація моральної шкоди оцінюється позивачем у розмірі 65 000 грн.

Крім того, у пункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рн/2004 вказано, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Однак, як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_1 , позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів 23 роки 6 місяці, а на підприємстві відповідача лише 3 роки 5 місяців.

Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи безспірні обставини: факт отримання ОСОБА_1 професійного захворювання, пов`язаного із виробництвом як на підприємстві відповідача так і на інших підприємствах з шкідливими умовами, яке призвело до стійкої втрати професійної працездатності в загальному розмірі 65% (встановлено при первинному огляді), необхідність лікування, суд визнає, що професійне захворювання зумовило порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, негативно відбилися на його фізичному та психічному стані, змусило змінити спосіб життя, і таким чином, ОСОБА_1 завдано моральну шкоду.

Визнаючи розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги конкретні обставини професійних захворювань, ступінь їх тяжкості, характер та глибину пов`язаних з ними моральних і фізичних страждань, ступінь вимушеного порушення нормального укладу його життя, а також час тривалості роботи на підприємстві відповідача.

Виходячи з тривалості строку знаходження у трудових відносинах з відповідачем, роботи більшої кількості часу на інших підприємствах з шкідливими умовами, виходячи з засад розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди внаслідок професійних захворювань суму у розмірі 7 000 грн.

Жодних доказів на спростування наявності шкідливих факторів робочого місця позивача та його шкідливого впливу на його здоров`я - відповідачем не надано.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом ІV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподаткованого доходу (стаття 165 ПК України).

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логістичних неузгодженостей у податковому законодавстві» внесено зміни до п. 164.2.14а ст. 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року), згідно якої до загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

У зв`язку з вищевикладеним, оскільки станом на 1 січня 2023 року розмір мінімальної заробітної плати становить 6700 грн., а сума визначена до стягнення моральної шкоди в розмірі 7 000 грн. не перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати (6700 х 4 = 26 800), а тому суд вважає що дана суму оподаткуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а позов задоволено частково, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий забір за подачу позову у розмірі 992 грн. 40 коп.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 23, 1168 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» (, місцезнаходження: м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126) про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної професійними захворюваннями суму у розмірі 7 000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська