Справа № 309/1112/24
Провадження № 2-о/309/78/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Піцур Я.Я. вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Хустська міська рада, про встановлення факту належності відомостей в державному реєстрі речових прав,

В С Т А Н О В И В:

28.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності відомостей в державному реєстрі речових прав.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що ухвалою Виноградівського районного суду від 17.11.2000 у справі №2-664/2000 затверджено мирову угоду згідно якої ОСОБА_2 погодилася на грошову компенсацію вартості її частки в майні та відмовилася від належної їй 1/2 частині художньої майстерні на користь ОСОБА_1 . На підставі даної мирової угоди заявник звернувся до Хустського ДПТІ та зареєстрував своє право власності на об`єкт нерухомого майна художньої майстерні в АДРЕСА_1 . Однак при реєстрації права власності та формуванні витягу органом ДБТІ допущено помилку та зареєстровано об`єкт за ОСОБА_1 , у той же час як по документах і в ухвалі суду він є ОСОБА_3 . Він зразу ж звернувся до ДПТІ з питання усунення помилки і її було виправлено у самому витягу, однак у державний реєстр зміни не внесено і внести такі зміни можливості немає, так як Хустська ДБТІ на даний час не має повноважень на здійснення державної реєстрації. У зв`язку з чим він змушений звернутися до суду.

Посилаючись на викладене просить суд: встановити факт належності ОСОБА_1 відомостей у державному реєстрі речових прав про реєстрацію прав на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 за реєстраційним номером 11389570 від 14.07.2005.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у відкритті провадження за заявою, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження визначений главами 1 і 6 розділу IV ЦПК України.

Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо:

згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав;

чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення;

заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

У постанові Великої Плати Верховного Суду у справі № 287/167/18-ц від 30 січня 2020 року зазначено про таке:

"33. Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

34. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

У даному випадку заявник просить встановити факт належності йому відомостей в державному реєстрі речових прав, посилаючись на те, що при внесенні таких відомостей про нього як власника об`єкту нерухомого майна була допущена описка у його по-батькові.

З цього приводу слід зазначити наступне.

Чинним законодавством передбачена можливість встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Водночас відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не є за своєю суттю правовстановлюючими документами. Такі відомості є інформацією, яка вноситься до державного реєстру, порядок ведення якого визначений ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» а також Постановою КМУ від 26.10.2011 №1141 "Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно". Вказаними нормативно-правовими актами також визначений порядок внесення змін до Державного реєстру, у тому числі й у разі певних описок чи помилок.

Зокрема, згідно ч.2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі допущення технічної помилки (граматичної описки, друкарської, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися.

У разі якщо після отримання заявником документів за результатами розгляду заяви виявлено технічну помилку, допущену під час внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права, обтяження речових прав, зокрема помилку у відомостях про суб`єкта речового права, обтяження, відомостях про речове право, обтяження, відомостях про нерухоме майно, у тому числі його технічних характеристиках, або якщо відбулося виправлення такої помилки в документах, що подавалися для державної реєстрації прав, або відбулася зміна адреси об`єкта нерухомого майна, такі помилки, відомості виправляються державним реєстратором на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, відомості, а у випадку, передбаченому пунктом 2 частини сьомої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України, його територіальних органів або на підставі рішення Міністерства юстиції України, його територіальних органів - державним реєстратором, яким допущено технічну помилку.

Таким чином, порядок внесення змін до Державного реєстру, у тому числі й у разі певних описок чи помилок, визначений відповідним законодавством, у зв`язку з чим факт про встановлення його просить заявник не може встановлюватися в судовому порядку в окремому провадженні.

Відносно тверджень заявника про те, що Хустське ДБТІ не має повноважень на здійснення державної реєстрації, то таке є недоречним позаяк наразі відповідні дії віднесені до повноважень державних реєстраторів. Заявником не надано до даних доказів його звернення до відповідних органів (державного реєстратору, ЦНАП тощо) та отримання від них відмов з указаних питань. При цьому у будь-якому випадку він не позбавлений можливостей оспорити відповідні відмови суб`єктів владних повноважень у порядку адміністративного судочинства.

Відтак оскільки законодавством визначено позасудовий порядок вирішення питання про яке ставиться у заяві ОСОБА_1 , то у відкритті провадження за заявою слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 186, 258-261, 293, 315, 354, 355 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Хустська міська рада, про встановлення факту належності відомостей в державному реєстрі речових прав.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її отримання через Хустський районний суд.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.