Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/957/24
Провадження № 2/936/217/2024
28.11.2024 селище Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області у складі
головуючої судді Сухої Н.І.
за участю секретаря судового засідання Іванової Н.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мельник Павло Петрович, до ОСОБА_2 ОСОБА_3
про зобов`язання припинити дії, -
Стислий виклад позиції сторін.
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мельник Павло Петрович, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобов`язання припинити відеозйомку подвір`я та будинку АДРЕСА_1 та демонтували усі камери відеоспостереження на території будинковолодіння АДРЕСА_2 .
ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву посилається на те, що вони не знімають подвір`я позивачки, а камера, яка встановлена на їх будинку є муляжем і використовується виключно як елемент стримування, оскільки невідомі особи постійно стукають у двері, переважно вночі, коли вони сплять, вони боїяться, щоб невідомі особи не підпалили хату. Ця камера-муляж направлена на дорогу спільного користування, натомість відсутні докази того, що вона працює, відсутні також відеозаписи чи фото зняті за допомогою цієї камери. З доданих фотографій чітко видно, що муляж камери направлений на дорогу загального користування (стежку), вона спрямована на частину стежки навпроти їх будинку. Будь-яких доказів того, що відеоспостереження здійснюється персонально за позивачкою чи членами її родини матеріали справи не містять, хоча саме на позивачку в силу положень частини першої статті 81 ЦПК України покладено обов`язок доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
ОСОБА_1 подано додаткові пояснення у справі, в яких просить провести судовий розгляд за відсутності позивача та її представника, задоволити позовні вимоги у повному обсязі та, зважаючи на пояснення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву зазначає, що відповідач підтвердив факт встановлення відеокамер спостереження на будинку АДРЕСА_2 , зазначивши, що вони є муляжем, а також факт непогодження встановлення камер відеоспостереження зі співвласником ОСОБА_1 .. Позивачка вважає, що відповідачами не спростовано, що ОСОБА_1 є співвласником частки будинку АДРЕСА_2 , прийнявши спадщину за батьком ОСОБА_4 .
Заяви, клопотання учасників справи.
Позивач в судове засідання не з`явилась, представником позивача ОСОБА_5 подано заяву про розгляд справи у відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, щодо ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не з?явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 11.09.2024 відкрито провадження та призначено розгляд у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 08.10.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд.
05.11.2024 відповідачкою ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву.
06.11.2024 ухвалою суду за клопотанням відповідачки поновлено строк для подання відзиву на позов.
28.11.2024 позивачем подано додаткові пояснення у справі.
Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
На підтвердження факту встановлення камери відео спостереження, позивачем наданокадастровий план земельних ділянок, ситуаційної схеми розміщення земельних ділянок, відкриті супутникові дані плану земельних ділянок станом на 02.08.2024, інформації про земельні ділянки, по АДРЕСА_3 , фотокартки, на яких зображено відеокамеру, яка встановлена на стіні будинку.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України).
Згідно з ч.1 ст.44ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.
Згідно із ч. 1 ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частиною першою статті 2, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що право кожного на життя охороняється законом, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла.
Відповідно до ч. 1, п.3,4 ч.2 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Згідно з ст. 32 Конституції України, ст. 301 Цивільного кодексу України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Згідно з ч. 1 ст. 270 ЦК України, відповідно до Конституції України, фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.
Відповідно до ч. 1 ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.
Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.
Так, положенням ст. 301 ЦК України закріплено право на особисте життя та його таємницю. Фізична особа сама визначає своє особисте життя і можливість ознайомлення з ним інших осіб. Фізична особа має право на збереження у таємниці обставин свого особистого життя. Обставини особистого життя фізичної особи можуть бути розголошені іншими особами лише за умови, що вони містять ознаки правопорушення, що підтверджено рішенням суду, а також за її згодою.
Збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (абз. 2 ч. 1 ст. 302 ЦК України).
Частиною 1 ст. 307 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою.
Згідно з ч. 3 ст. 307 ЦК України знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом.
Право на невтручання в особисте і сімейне життя передбачено ст.5 Закону України "Про захист персональних даних", ч. 2 ст. 11 Закону України "Про інформацію", ч. 1 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", а також міжнародно-правовими актами, до яких належать Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ст. 8).
Під поняття «фото-, кіно-, теле- чи відеозйомка» підпадає процес фіксації фактів на відповідний фото-, кіно-, теле- чи відеоносій.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (ч.2 ст. 5 зазначеного Закону).
Отже, особа не має права знімати своїх сусідів чи інших людей на фото-, кіно- чи відеоплівки без їх згоди, та зберігати фото та відео матеріали, на яких зафіксовано сторонніх осіб для власних потреб, а вправі використовувати відеокамери для контролю та спостереження, що встановлюється з метою охорони території майна що перебуває лише у його власності.
Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Перевіряючи та оцінюючи доводи позивачки та її представника, суд вважає, що сторона позивача не довела належними доказами, що встановлення камер відеоспостереження та зберігання інформації відповідачем порушує особисті немайнові права заявника, посягає на її особисте та сімейне життя.
Як вбачається з кадастрового плану земельних ділянок, ситуаційної схеми розміщення земельних ділянок, відкритих супутникових даних плану земельних ділянок станом на 02.08.2024, інформації про земельні ділянки, по АДРЕСА_3 знаходяться житлові будинки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , що належать позивачу та відповідачам на праві приватної власності і є суміжними. На житловому будинку відповідачів встановлена камера спостереження, яка, як стверджує відповідач є муляжем та направлена на дорогу спільного користування. Відповідач зазначає, що з огляду на зазначену обставину, вона (камера) не може вести відеоспостереження за подвір`ям позивачки та відповідач не може надати відеозаписи з камер спостереження.
Також встановлено, що представник позивача звертався до Відділення поліції №2 Мукачівського РУП із зверненням від 12.04.2024 щодо конфлікту по факту знаходження камер відеоспостереження та з відповіді відділення №1089/106/26-3/01/5-2024 від 22.05.2024 вбачається, що після проведеної перевірки встановлено, що в діях сусідів позивачки відсутні ознаки кримінального та адміністративного правопорушення.
Чинним законодавством не передбачено жодного порядку щодо встановлення камер відеоспостереження на фасадах житлових будинках, як і не передбачено видачу дозволів на їх встановлення та необхідність для цього згоди сусідів. Тобто, встановлення камер відеоспостереження є правом власника об`єкта приватної власності.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Однак, суду не надано доказів того, що встановлена відповідачами камера спостереження здійснювала запис житлового будинку позивачки, що порушує її приватне життя.
Посилання позивача на те, що відповідачами не погоджено з ОСОБА_1 , як співвласником, встановлення камер відеоспостереження на будинку АДРЕСА_2 судом оцінюється критично та уваги не приймається, оскільки позивачем документально не підтверджено належність на праві спільної часткової власності частки будинку АДРЕСА_2 останній.
Відповідно до ч.2 ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна. Обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно встановлено і у статті 1297 ЦК України.
Отже, прийняття спадщини є основою для оформлення права власності на спадкове майно. Саме отримання свідоцтва про право на спадщину та його реєстрація у Державному реєстрі прав є остаточним підтвердженням набуття прав на спадкове майно.
За таких обставин, встановлення та експлуатація відповідачами камери відеоспостереження не порушує законних прав та свобод позивачки, тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача припинити відеозйомку подвір`я та будинку АДРЕСА_1 , є необґрунтованими та безпідставними.
Оцінюючи фотознімки, надані позивачем, суд зазначає, що по знімках, на яких зображено камеру відеоспостереження, що розташована на будинку, неможливо встановити, в яку саме сторону та під яким кутом нахилу і з яким граничним кутом огляду направлена ця камера. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що встановленням камери спостереження здійснюється втручання в особисте життя позивачки, в тому числі і належних доказів на підтвердження того, що встановлена відповідачами відеокамера має технічну можливість здійснювати саме запис (фіксацію подій на відеоплівку чи на носій в електронному вигляді), збереження інформації, яка є результатом зйомки, що дана інформація записується та зберігається на камері та інших носіях.
Таким чином, аналізом наявних в матеріалах справи доказів суд дійшов висновку, що відеокамера, встановлена відповідачами, не порушує права позивачки та її приватне життя. Демонтаж відповідачами камери призведе до порушення особистих прав та інтересів відповідачів, а тому, позовні вимоги про зобов`язання відповідачів припинити відеозйомку подвір`я та будинку АДРЕСА_1 та демонтували усі камери відеоспостереження на території будинковолодіння АДРЕСА_2 є необґрунтованими та безпідставними.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться.
Нормами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.5ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оскільки позов не підлягає задоволенню, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 269, 270, 275 ЦК України, ст.ст. 81, 82, 259, 263, 265, 280, 284 ЦПК України суд,
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобов`язання припинити відеозйомку подвір`я та будинку АДРЕСА_1 та демонтували усі камери відеоспостереження на території будинковолодіння АДРЕСА_2 .
Рішення суду може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повне найменування сторін:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
ОСОБА_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Суддя Наталія Суха