БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/207/24
Справа № 356/330/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2024 року Суддя Березанського міського суду Київської області Лялик Р.М., розглянувши заяву про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку особистим майном,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Березанського міського суду Київської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку особистим майном.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2024 року головуючим суддею по вказаній судовій справі визначено суддю Лялика Р.М.

17.05.2024 року суддя Лялик Р.М. заявив самовідвід у зазначеній цивільній справі, обґрунтовуючи його тим, що оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 від 01.06.2017 року, з приводу якого виник спір між сторонами по справі, посвідчений приватним нотаріусом Березанського міського нотаріального округу Лялик Оксаною Василівною, з якою він перебуває у шлюбі, а тому у відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст. 36, ст. 39 ЦПК України, вважає за неможливе брати участь у розгляді вказаної вище цивільної справи.

Розглянувши заяву про самовідвід, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про його обґрунтованість.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (заяви № 76556/01 та 38779/04, рішення від 08.04.2010 року, п. 97).

Згідно з п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (заява № 4785/02, рішення від 10.12.1999, п. 66), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24.02.1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Термін «безсторонність» характеризує нейтральність судді щодо сторін у справі.

Відповідно до ст. 1 Кодексу суддівської етики суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

Суддя має докладати всіх зусиль до того,щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною (ст. 3 Кодексу суддівської етики).

Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, за наявності яких, у відповідності до ч. 1 ст. 39 ЦПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Зокрема, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відвід повинен бути вмотивованим. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 3 ст. 39 ЦПК України).

В силу приписів ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження в справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість (ч. 2 ст. 40 ЦПК України).

Відповідно до ч. 9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відтак, заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 33, 36, 39-40, 258-261 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву судді Лялика Романа Михайловича про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку особистим майном, задовольнити.

Справу № 356/330/24, провадження № 2/356/207/24 передати до канцелярії Березанського міського суду Київської області для виконання вимог ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Р. М. Лялик