КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/6710/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою ОСОБА_2 , на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів у порядку зворотної вимоги (регресу) та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів у порядку зворотної вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів у порядку зворотної вимоги (регресу), відповідно до якого просила стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 354 518,36 грн у порядку зворотної вимоги (регресу) за виконання обов`язків боржника по кредитному договору №04/10/2018-2П-673/11 від 04 жовтня 2018 року, а також понесені судові витрати.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 лютого 2023 року було відкрито провадження за вказаною позовною заявою ОСОБА_1 .

В подальшому, в серпні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у порядку зворотної вимоги та часткового припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого просив: стягнути з ОСОБА_1 на свою користь частину сплачених ним грошових коштів у розмірі 10 500 грн у порядку зворотної вимоги (регресу) за виконання обов`язків боржника по кредитному договору №04/10/2018-2П-673/11 від 04 жовтня 2018 року; частково припинити зобов`язання ОСОБА_3 шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у розмірі 44 920 грн; в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів у порядку зворотної вимоги (регресу) відмовити в повному обсязі; вирішити питання судових витрат.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 вересня 2023 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у порядку зворотної вимоги. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

В подальшому, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , а також сам ОСОБА_3 подали клопотання про зупинення провадження у справі, яке мотивовано тим, що ОСОБА_3 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, проте бажає особисто приймати участь у розгляді даної справи, а тому просять зупинити провадження у справі у зв`язку із перебуванням ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року клопотання ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі задоволено та зупинено провадження у даній справі.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що ОСОБА_3 у поданому клопотанні про зупинення провадження у справі не зазначає, що його військова частина, де він проходить службу, переведена на воєнний стан. Також позивачем не було надано доказів того. Що він залучений до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони.

Представник апелянта посилається на те, що згідно позиції Верховного Суду самої констатації факту перебування особи на військовій службі недостатньо для зупинення провадження у справі. Єдина довідка про перебування ОСОБА_3 на військовій службі не може бути підставою для зупинення провадження у справі. Представник апелянта також звертає увагу, що у ОСОБА_3 є два представники, які приймають участь у розгляді справи та мають всі необхідні правомочності для представництва його інтересів.

Враховуючи викладене, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

26 лютого 2024 року на адресу апеляційного суду засобами електронного зв`язку надійшов відзив від ОСОБА_3 , відповідно до якого зазначено, він не перебуває в комфортних умовах і не має таких благ як комп`ютер, ксерокс чи принтер, або гарний зв`язок, виконує бойові завдання, весь час змінює місце дислокації, у зв`язку із отриманими завданнями від командування військової частини ризикує своїм життям задля перемоги.

У відзиві також зазначено, що саме ОСОБА_3 є учасником тих подій, щодо яких будуть допитуватись свідки зі сторони позивача та обставини, які мали місце та оспорюються позивачем й ніхто крім ОСОБА_3 дані обставини спростувати не зможе, навіть представники, оскільки саме ОСОБА_3 проживав разом із ОСОБА_1 та йому відомі всі обставини, які останньою заперечуються.

ОСОБА_3 просить не позбавляти його права на доступ до правосуддя та можливості надавати свої пояснення особисто.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Так, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про зупинення провадження у даній справі мотивував своє рішення тим, що оскільки відповідач по справі перебуває в лавах Збройних Сил України, то суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, так як приписи статті 251 ЦПК України мають імперативний характер.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У статті 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках -на касаційне оскарження судового рішення.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

Згідно статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 21 серпня 2023 року №10076, молодший лейтенант в/сл за призовом під час мобілізації в особливий період ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 з 10 липня 2023 року по теперішній час (а.с.31, т.2).

Також в матеріалах справи міститься копія посвідчення офіцера НОМЕР_2 ОСОБА_3 , військовий квиток серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_3 (а.с.21-22, 81-82, 84-86, т.2).

Крім того, разом із відзивом на апеляційну скаргу ОСОБА_3 також надав копію довідки Військової частини НОМЕР_4 від 20 лютого 2024 року №2132, відповідно до якої молодший лейтенант за мобілізацією ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_4 (а.с.83, т.2).

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07 листопада 2023 року №223, з 07 листопада 2023 року ОСОБА_3 направлений для подальшого проходження служби до м. Житомир (а.с.79-80, т.2).

Таким чином, враховуючи, що відповідач по справі перебуває на військовій службі в лавах Збройних Сил України, а також імперативні положення статті 251 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про зупинення провадження у справі, оскільки в іншому випадку особу буде позбавлено права на доступ до правосуддя, зокрема, відповідач не зможе висловити свою правову позицію у даній справі.

Апеляційний суд також критично оцінює доводи апелянта про те, що інтереси ОСОБА_3 має право представляти представник й суд в такому випадку не зобов`язаний зупиняти провадження у справі, оскільки вимоги пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України щодо обов`язкового зупинення провадження у справі застосовуються не залежного від того чи є у особи представник у справі.

Крім того, суд також враховує, що на даний час ОСОБА_3 перебуває за межами міста Києва у зв`язку із проходженням служби в лавах Збройних Сил України та позбавлений можливості особисто приймати участь у розгляді вказаної справи надавати свої пояснення, висловлювати доводи та заперечення щодо заявлених проти нього позовних вимог.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що судове рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв