Справа № 472/157/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Щербини О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, спрощеному позовному проваджені, в залі суду смт. Веселинове Миколаївської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

13 лютого 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В позовній заяві представник позивача ОСОБА_3 зазначив, що 14 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, зареєстрований Веселинівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 48.

Від цього шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Веселинівського районного суду Миколаївської області від 16.11.2023 року (справа № 472/1118/23) з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі (однієї четвертої) частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з 15.11.2023 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі цього судового наказу Першим відділом ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного МРУ МЮ (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 73534434.

Крім того, позивач згідно судового наказу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 23.03.2018 року (справа № 472/117/18), на підставі якого Постановою від 08.09.2022 року Веселинівським відділом ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного МРУ МЮ (м. Одеса) (нині Перший відділ ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного МРУ МЮ (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № 69801957, сплачує аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі (однієї чверті) від усіх видів його заробітку (доходу) на оду дитину, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з 14.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Тобто, у даному випадку у позивача також наявні аліменти на іншу дитину сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частки. Сплачуючи аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки від заробітку (доходу) та аналогічний розмір на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач фактично сплачує частину свого заробітку (доходу), тоді як рекомендований розмір на утримання двох дітей складає 1/3 частку від заробітку (доходу).

Згідно довідки № 161 від 03.10.2023 року позивач з 26.08.2023 року по теперішній час перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації і мав в 1-кварталі 2023 року щомісячний середній дохід в розмірі близько 30000 грн. Тобто, у даному випадку, позивач повинен сплатити частку з цього заробітку (доходу), а не 1/3 частки, що не відповідає законним вимогам, і свідчить про наявність підстав передбачених ч. 1 ст. 192 СК України, а саме: розмір аліментів може бути згодом зменшено і в інших випадках.

Просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 16.11.2023 року (справа № 472/1118/23), що був визначений в розмірі (однієї четвертої) частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, на 1/6 (одну шосту) частку всіх видів його доходів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 не з`явилися, але до суду від представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та позивача, позовну заяву підтримує та просить її задовольнити .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день, час ті місце розгляду справи повідомлена належним чином.

В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Стаття 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. ст. 78, 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за свою природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого у сторін народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 21 січня 2020 року Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що 21 січня 2020 року складено актовий запис за № 20 (а.с. 10).

На підставі судового наказу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2023 року (справа № 472/1118/23), стягнено з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі (однієї четвертої) частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з 15 листопада 2023 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11).

07 грудня 2023 року на виконання рішення суду Першим відділом державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № 73534434 (а.с. 12).

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено: з 1 січня - 3196 гривень.

Відповідно до довідки № 161 від 03.10.2023 року виданої командиром військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 за призовом під час мобілізації з 26.08.2023 року по теперішній час і мав в 1-кварталі 2023 року щомісячний середній дохід в розмірі близько 30000 грн. (а.с.15, 16).

Згідносудового наказу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 23.03.2018 року (справа № 472/117/18), стягнено з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця смт. Веселинове Миколаївської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки с. Лимани Березанського району Миколаївської області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в розмірі (однієї чверті) від усіх видів його заробітку (доходу) на одну дитину, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати з 14 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13).

Постановою від 08.09.2022 року Веселинівським відділом ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного МРУ МЮ (м. Одеса) (нині Перший відділ ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного МРУ МЮ (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № 69801957 (а.с. 14).

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, зокрема, у разі стягнення аліментів 50 відсотків.

А згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Отже, з доходів (заробітків) позивача можуть проводитися відрахування на сплату аліментів на дітей до 50 відсотків.

17 травня 2017 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дитини.

Отже, сторони у справі в рівних частках зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання, а також батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, що зазначено в постанові Верховного суду від 16 вересня 2020 року.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не може, крім того, розмір стягуваних аліментів за рішеннями суду не є завищеним, тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню судові витрати позивача, однак враховуючи, що в позові відмовлено, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-83, 263-265, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 травня 2024 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський