ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м.Суми

Справа №583/5572/23

Номер провадження 22-ц/816/748/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

у присутності:

представника заявниці ОСОБА_1 адвоката Красовського Володимира Миколайовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Красовським Володимиром Миколайовичем,

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2023 року у складі: головуючого судді Яценко Н.Г., присяжних - Волохатих Ю.В., Калача С.М., ухвалене в м. Охтирка Сумської області, повний текст рішення складено 04 грудня 2023 року,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Друга Охтирська державна нотаріальна контора, про оголошення фізичної особи безвісно відсутньою,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Красовського В.М. звернулася до суду із заявою про оголошення фізичної особи безвісно відсутньою.

Свої вимоги мотивувала тим, що між нею та ОСОБА_2 06 травня 1989 року було зареєстровано шлюб.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 невстановлені представники підрозділів збройних сил рф, грубо порушуючи закони та звичаї війни, без дозволу власників зайшли в домогосподарство за місцем постійного проживання ОСОБА_2 та, погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї, взяли останнього в полон, що підтверджується витягом з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000155 від 29 березня 2022 року за ч. 1 ст. 438 КК України, внесеного до ЄРДР за повідомленням ОСОБА_3 , який є сином заявниці та безвісти зниклого ОСОБА_2 . Тобто з вказаного часу, більше ніж півтора року відсутні будь-які відомості щодо місця перебування захопленого в полон ОСОБА_2 .

Визнання в судовому порядку ОСОБА_2 безвісно відсутнім необхідно з метою захисту його майнових прав та інтересів, відповідно встановлення опіки над його майном.

Посилаючись на вказані обставини, просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Річки Білопільського району Сумської області, безвісно відсутнім.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи безвісно відсутньою залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Красовського В.М. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким заяву задовольнити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд, вказуючи на те, що місце знаходження ОСОБА_2 встановлено, жодних конкретних доказів на підтвердження дійсного фактичного місця перебування зниклого чоловіка заявниці на момент розгляду справи не навів, а лише зазначив про перебування зниклого ОСОБА_2 в полоні, ймовірно на території країни-агресора, без відповідного зазначення конкретного місця перебування зниклого ОСОБА_2 . Тому вважає висновки суду про встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактичного місця знаходження ОСОБА_2 передчасними.

Вважає, що судом не було враховано положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», якими передбачено, що навіть за умови набуття (надання) особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин, це не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою, зокрема про визнання такої особи безвісно відсутньою.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористалися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Красовського В.М., який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що заявниця ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 (а.с. 7).

Згідно витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000155 від 29 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, вбачається, що до Охтирського РВП ГУНП в Сумській області надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про те, що у точно невстановлений час 14 березня 2022 року невстановлені представники підрозділів збройних сил рф, грубо порушуючи закони та звичаї війни, без дозволу власників зайшли в домогосподарство за адресою: АДРЕСА_1 , та погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї, взяли в полон батька заявника власника господарства ОСОБА_2 , який є цивільною особою (а.с. 20).

З відповіді Управління СБУ в Сумській області від 19 липня 2022 року вбачається, що управлінням було розглянуто листа Сумської ОВА про звернення депутатів Боромлянської сільської ради, стосовно, зокрема ОСОБА_2 , який під час окупації Сумської області був захоплений у полон російськими окупаційними військами. У ході опрацювання даного звернення з`ясовано, що вказана особа ініціативно Управлінням СБУ в Сумській області була включена до реєстру полонених Об`єднаного Центру з пошуку та звільнення полонених при СБУ. З метою отримання більш чіткої інформації щодо осіб, які потрапили в полон до держави-агресора та отримання відомостей про підтвердження перебування у полоні, рекомендовано через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста, за належністю звертатись до Національного інформаційного бюро (а.с. 21).

Згідно листа ДП «Український національний центр розбудови миру» від 02 серпня 2022 року ОСОБА_2 перебуває у реєстрі оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, що окремо містить інформацію про полонених мирних (цивільних) осіб, які затримані та перебувають під владою держави-агресора (її окупаційних сил окупаційних адміністрацій). Від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста надійшло підтвердження про перебування ОСОБА_2 у полоні (а.с. 22-23).

З відповіді Департаменту інформатизації від 26 квітня 2023 року на звернення ОСОБА_3 стосовно отримання витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин щодо громадянина ОСОБА_2 , станом на 23 квітня 2023 року згідно з даними системи ІПНП громадянин ОСОБА_2 перебуває у державному розшуку як особа, зникла безвісти на території бойових дій (під час воєнних дій); орган, що здійснює розшук відділення № 1 (Тростянець) Охтирського районного відділу поліції ГУ НП в Сумській області (кримінальне провадження № 0000155 від 29 березня 2022 року) (а.с. 24).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що фактичне місце знаходження ОСОБА_2 встановлено. Щодо нього як цивільної особи в полоні під владою країни-агресора, держава вживає всіх необхідних заходів з обміну та повернення на територію України. Таким чином заява не містить обґрунтованих даних про обставини, які б давали підстави для визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім у розумінні положень ст. 43 ЦК України. Та обставина, що протягом тривалого часу у заявниці були відсутні відомості про фактичне місце перебування її чоловіка не є безумовною підставою для визнання його безвісно відсутнім.

Колегія суддів вважає, що такі висновки місцевого суду узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Цивільне процесуальне законодавство передбачає можливість зміни в судовому порядку правового статусу фізичної особи шляхом визнання її безвісно відсутньою чи оголошення її померлою, що визначено пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України. Необхідність у зміні правового статусу фізичної особи виникає у зв`язку з тим, що невизначеність правового становища особи, яка тривалий час відсутня у місці свого постійного проживання, створює певні перешкоди щодо реалізації суб`єктивних прав фізичними та юридичними особами, які перебувають із нею в певних правовідносинах.

Згідно з положеннями статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до приписів ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Законодавець пов`язує визнання особи безвісно відсутньою зі встановленням відповідного юридичного складу, тобто сукупністю взаємопов`язаних юридичних фактів, що становлять предмет доказування.

Такою сукупністю юридичних фактів, тобто юридичним складом, є:

1) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання;

2) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості;

3) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України;

4) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування).

При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 760/3112/16-ц, від 29 серпня 2019 року у справі № 225/2576/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 225/882/17, від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17.

Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» (далі Закон № 2505-VIII) визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

Цей Закон регулює суспільні відносини, пов`язані з набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей ( ч. ст. 3 Закону № 2505-VIII).

Частинами 1-3 ст. 4 Закону № 2505-VIII передбачено, що особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.

Надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно ч. 2 ст. 5 Закону № 2505-VIII права та інтереси особи, зниклої безвісти за особливих обставин, а також її майно підлягають захисту до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом, або оголошення її померлою відповідно до законодавства.

Суду апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 адвокатом Красовським В.М. було подано клопотання про долучення Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 59 від 25 квітня 2024 року.

З метою повного та всебічного встановлення всіх обставин справи колегія суддів приймає вказаний доказ.

З вказаного Витягу вбачається, що відомості про ОСОБА_2 внесені до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин на підставі заяви № 991 від 18 квітня 2022 року Відділення поліції № 1 (м. Тростянець) Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області, інформація про обставини зникнення: зник на території бойових дій (під час воєнних дій), особа, зазнала насильницького зникнення (ст. 146-1 КК України), особа, яка перебуває в полоні.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності відомостей про фактичне місце перебування ОСОБА_2 .

Як вже зазначалося вище, з повідомлення ДП «Український національний центр розбудови миру» від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червного Хреста надійшло повідомлення про перебування ОСОБА_2 у полоні.

Встановивши, що ОСОБА_2 перебуває у полоні, тобто його фактичне місце знаходження встановлено, та щодо нього як цивільної особи державою вживаються всі необхідні заходи з обміну та повернення на територію України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім у розумінні положень ст. 43 ЦК України.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни постановленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Красовським Володимиром Миколайовичем, залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 16 травня 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов