КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 761/17916/24

номер провадження 22-ц/824/15449/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26 липня 2024 року /суддя Саадулаєв А.І./

за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "Укртрансконтракт", Головне управління Національної поліції у м. Києві, Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду, яку протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду передано на розгляд судді Саадулаєва А.І.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 26 липня 2024 року заяву повернуто заявнику без розгляду./а.с.166-167 /

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу суду і направити справу до суду першої інстанції для розгляду заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції, повертаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат, в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали зазначив, що «заявником не подано до суду докази надіслання заяви з додатками іншим учасникам справи або наявність підстав для звільнення від обов`язку надсилання копій документів учасникам справи». Однак, вказане не відповідає дійсності, оскільки заявником при поданні заяви до суду через підсистему Електронний суд ЄСІТС попередньо було надіслано її копію з додатками всім учасникам у справі, в підтвердження чого до заяви були додані квитанції про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС. Враховуючи це, суд безпідставно повернув заяву без розгляду.

Представник Департаменту транспортної інфраструктури Дудник Н.С. звернулась з відзивом на апеляційну скаргу. Вказувала, що оскільки, позивачем оскаржується ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 26 липня 2024 року, відповідно до якої заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - повернуто заявнику без розгляду, внаслідок недодержання вимог Цивільного процесуального кодексу України, не вбачається підстав стягнення з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, також звертаємо увагу, що позивачем не надано жодного нормативного обґрунтування щодо зазначеної вимоги. Вказувала і на те, що Департамент утримується за рахунок коштів бюджету міста Києва, тому стягнення судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції щодо оскарження ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 26 липня 2024 року призведе до надмірного стягнення коштів з місцевого бюджету.

Третя особа про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформована належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звертались.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, на підставі наступного.

Постановляючи оскаржену ухвалу про повернення заяви, суд першої інстанції керувався абз. 1, 2, 3 ч.7 ст.43 ЦПК України, про те, що у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником не подано до суду докази надіслання заяви з додатками іншим учасникам справи або наявність підстав для звільнення від обов`язку надсилання копій документів учасникам справи.

Згідно ч.4 ст.183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

За таких підстав, суд першої інстанції вважав що заяву слід повернути заявнику без розгляду.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Звертаючись із заявою, поданою через систему «Електронний суд», заявник вказує додатки, зокрема у п. 2-5 зазначає квитанції про надсилання сторонам /а.с. 164 зворот/

Суд першої інстанції жодним чином це не обґрунтовує на не посилається чому він не приймає вказані докази.

У матеріалах справи такі додатки не роздруковані, відсутній також і акт, складений уповноваженими працівниками суду про їх відсутність, отже, висновки суду щодо від сутності доказів надсилання сторонам заяви позивача є передчасними та суперечать матеріалам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати, за розгляд справи в суді апеляційної інстанції апелянтом сплачено 484, 48 грн судового збору. Разом з тим, така сплата не передбачена ЗУ «Про судовий збір», оскільки оскаржується вирішення питань щодо постановлення додаткового рішення, отже, зазначений судовий збір підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 379, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26 липня 2024 року - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26 липня 2024 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Повернути ОСОБА_1 484, 48 грн судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: