ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/202/24
Єдиний унікальний номер справи: 766/2673/21
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

17 травня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі суддів:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Кутурланової О.В.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргоюОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, матеріальних витрат та компенсацію моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, а також суми боргу, матеріальних витрат за період з 10.02.2009 року по 01.03.2020 року в сумі 1 080 206 грн було залишено без розгляду.

У своїй апеляційній скарзі, поданій 22 квітня 2024 року, позивач у тому числі просить скасувати вказану ухвалу й направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. При цьому скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, мотивуючи своє прохання поважністю причин пропущення строку на його апеляційне оскарження. Поважність же причин пропущення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали зумовлена, на його думку, тим, що зазначена ухвала не відповідає змісту позовних вимог, викладених в цій позовній заяві від 19.02.2021р, в якій він просив в цивільному порядку стягнути з відповідачів неповернутий депозит в сумі 204 061,38 грн основного боргу, 3% річних в сумі 73 562,59 грн, подвійні інфляційні збитки в сумі 888 604 грн, пеню за невиконання грошового зобов`язання в сумі 582 689,03 грн, а також моральну шкоду в розмірі 5 мінімальних зарплат на день набрання законної сили судовим рішенням. Вказав, що оскаржувана ухвала мотивована відомостями із попередніх заяв до іншого суду по розгляду кримінальної справи № 666/4472/14 і тому не оскаржувалась, але, зазначив, що якщо суд вважає інакше, то просить ці обставини визнати поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити цей строк. Крім того, просив врахувати наведені обставини справи й часті зміни законодавства, отримання оскаржуваної ухвали 15 січня 2024 року, визнавши поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали й поновити цей строк.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 06.05.2024 року вказану апеляційну скаргу було залишено без руху, заявнику було надано строк в 10 днів для подачі заяви з зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

При цьому апеляційний суд виходив з того, що підстави вказані скаржником на підтвердження поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення визнані неповажними.

Як вважав апеляційний суд, не можуть бути прийняті до уваги посилання на отримання 15 січня 2024 року повного тексту оскаржуваної ухвали, оскільки, як зазначив апеляційний суд, саме це й підтверджує пропуск строку на апеляційне оскарження ухвали (адже в такому випадку скаргу слід було б подати протягом 15 днів, тобто до 30 січня 2024 року (вівторок) включно, однак її подано лише 22 квітня 2024 року).

Також, як зазначив апеляційний суд, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на те, що оскаржувана ухвала не відповідає змісту позовних вимог, викладених в цій позовній заяві від 19.02.2021р, що вона мотивована відомостями із попередніх заяв до іншого суду по розгляду кримінальної справи № 666/4472/14, адже це не може слугувати поважною причиною пропуску строку на її апеляційне оскарження.

Також, як вважав апеляційний суд, є неспроможними посилання скаржника на наведені обставини справи й часті зміни законодавства. Адже вказане не можна вважати поважними причинами пропущення строку на апеляційне оскарження ухвали, зокрема, виходячи із обставин справи, а також із того, що в цей період (2022-2024рр, зокрема і з 15.01.2024р до теперішнього часу) цивільне процесуальне законодавство в частині регулювання строків на апеляційне оскарження судових рішень кардинально не змінювалось, враховуючи обставини, на які посилається скаржник.

Підсумовуючи свій висновок, апеляційний суд виходив з того, що сам скаржник чітко визнав у своїй скарзі, що, отримавши оскаржувану ухвалу 15 січня 2024 року, він свідомо її не оскаржував до 22 квітня 2024 року, зазначивши, що якщо суд вважає інакше, то просить ці обставини визнати поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити цей строк.

13.05.2024 року скаржником подано звернення на отриману ним ухвалу суду апеляційної інстанції від 06.05.2024 року, в якому він просить апеляційну скаргу від 22.04.2024 року задовольнити в повному обсязі.

При цьому він послався на положення ст.124 Конституції України, пункт 1 статті 6 Європейської Конвенції.

Зазначив, що для сприяння повному та всебічному розгляді справи ним до суду було надано 52 письмові докази на 106 аркушах по суті спору до відповідачів, які всупереч ст.89 ЦПК України судом не досліджувались та не враховувались при ухваленні рішення від 03.03.2021 року про повернення заявленого позову від 19.02.2021 року, що було вчасно виправлено постановою Херсонського апеляційного суду від 29.04.2021 року, а саме ухвала від 03.03.2021 року була скасована з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Також вказав, що маніпулятивна поведінка, процесуальні дії по справі перешкодили йому реалізувати процесуальні права, передбачені ст.ст.5, 6, 7, 8, 10, 11, 12, 43, 49 ЦПК України та матеріальні права на судових захист власності (статті 13, 48 Закону України "Про власність", ст.41 Конституції України).

Також зазначив з посиланням на пункт 1 статті 6 Європейської Конвенції та рішення ЄСПЛ у справі "Аботіньш проти Латвії", що "принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною".

Також вказав, що вважає упередженим ставлення судді щодо вирішення спору при судовому розгляді цієї справи.

Також зазначив, що при розгляді справи суд не дотримався основних положень, встановлених ст.ст.2, 3 ЦПК України.

Вказав, що оспорювані три судові рішення, зокрема від 26.01.2022 року, за період з 26.01.2022 року по 14.01.2024 року до нього (скаржника) не доводились, їх зміст є перекрученим з реальними подіями на користь відповідачів, суперечить його інтересам та інтересам держави, зумовили його 22.04.2024 року звернутися зі скаргою до Херсонського апеляційного суду за захистом порушених прав.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, суд апеляційної інстанції враховує таке.

Відповідно до положень ст.354 ЦПК України: апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів, а на ухвалу суду протягом 15 днів з дня його (її) проголошення (абз.1 ч.1); якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (абз.2 ч.1); учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч.2); строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 цього Кодексу (ч.3).

За положеннями ст.357 ЦПК України: апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст.354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом 10 днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (ч.3); якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст.358 цього Кодексу (ч.4).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до ч.2 ст.358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

У справі встановлено, що апеляційна скарга подана після закінчення 15-денного строку, установленого ч.1 ст.354 ЦПК України, виходячи з наступного. Оскільки ухвала була постановлена за відсутності учасників справи, то днем її ухвалення є дата складення повного судового рішення, а саме 26.01.2022 року; відтак останнім днем подачі скарги, згідно ч.1 ст.354 ЦПК України, є четвер, 10 лютого 2022 року. А тому скаржник має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Копія оскаржуваної ухвали від 26 січня 2022 року вручена скаржнику, як він сам вказує, 15 січня 2024 року, а скаргу подано 22 квітня 2024 року.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані позивачем (скаржником) підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали є неповажними через відсутність відповідних доказів. А тому суд апеляційної інстанції не може прийняти до уваги обґрунтування скаржником свого прохання. У своєму зверненні від 13.05.2024 року у відповідь на отриману ухвалу суду апеляційної інстанції від 06.05.2024 року про залишення апеляційної скарги без руху скаржник, підтвердивши вручення йому 15 січня 2024 року оскаржуваної ухвали від 26.01.2022 року, не навів жодних інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали від 26.01.2022 року, адже крім посилань на положення ст.124 Конституції України, пункту 1 статті 6 Європейської Конвенції, невиконання, на його думку, судом вимог законодавства при розгляді справи та його упередженість, незгоду з судовим рішенням, скаржник не навів по суті жодних нових доводів (підстав) стосовно поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали від 26.01.2022 року.

Апеляційний суд вважає, що суд не може самостійно діяти в інтересах учасників справи, не може за скаржника навести відповідні підстави. У цій же справі скаржник не посилався на такі чи подібні підстави, що не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

За таких обставин задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення може призвести до того, що інша сторона може мати обґрунтовані сумніви у безсторонності та неупередженості суду.

Конструкція ст.357 ЦПК України передбачає можливість для скаржника надання інших підстав для поновлення строку у випадку, якщо вказані ним підстави визнані неповажними. І скаржник мав би відповідально віднестись до викладення інших підстав для поновлення строку з наданням відповідних доказів.

Однак цього ним не зроблено, вказані ним підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду визнані неповажними.

Скаржник також не довів наявність інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України, для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, як зазначено в ч.3 ст.354 ЦПК України.

Крім того, слід зазначити й таке.

Як вже зазначалось в ухвалі суду апеляційної інстанції від 06.05.2024 року про залишення апеляційної скарги без руху, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на порушення, які допускали українські суди внаслідок необґрунтованості причин втручання у принцип res judicata (правова доктрина, що походить із римського права і означає остаточність рішення суду, яке набрало законної сил). Окрему увагу ним було приділено випадкам, коли судді поновлювали строк без надання будь-яких додаткових пояснень про "поважні причини".

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 13 червня 2018 року у справі № 2-24/10 та в інших постановах.

За таких обставин слід дійти висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою, оскільки причини пропуску строку є неповажними та такими, що не підтверджені відповідними доказами, спростовуються матеріалами справи та порушують принцип res judicata.

З урахуванням наведеного, у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою слід відмовити.

Керуючись ст.ст.354, 357, 358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 26 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, матеріальних витрат та компенсацію моральної шкоди.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику. Іншим учасникам справи надіслати копію ухвали.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова