Справа № 523/3196/24
Провадження №2-о/523/197/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2024 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого - судді Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

за участі представника заявника - Досковського В.Г. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №16, в м. Одеса, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) про видачу обмежувального припису, -

встановив:

ОСОБА_2 , звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно чоловіка ОСОБА_3 .

Заява обґрунтована такими обставинами.

ОСОБА_2 , є дружиною ОСОБА_3 , з 08.01.2014р, по теперішній час, які разом проживають в будинку АДРЕСА_1 . На протязі останнього часу їх спільного проживання та до теперішнього часу ОСОБА_2 , є потерпілою особою від насильства з боку ОСОБА_3 , який вчиняє домашнє психологічне насильство з використанням нецензурної лайки, словесних образ та погроз фізичної розправи. На теперішній час в суді перебуває справа про розірвання шлюбу, а протиправна поведінка ОСОБА_3 , негативно впливає на її здоров`я, її психічний стан та викликає у неї побоювання за свою безпеку , спричиняє їй емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдає шкоди психічному здоров`ю. Як, стверджує заявник, ОСОБА_3 , з листопада 2022р., вчиняє домашнє насильство щодо ОСОБА_2 , вже протягом тривалого часу, не зважає на заходи, вжиті поліцією і після кожного рішення суду, його поведінка стає агресивнішою та жорстокішою, він перешкоджає їй працювати в аптеці, що розташована в сусідньому будинку АДРЕСА_1 .

Заявник вважає, що погрози, висловлювання та фізичне насильство ОСОБА_3 , створюють реальну небезпеку для неї, у зв`язку з чим просить видати обмежувальний припис терміном на шість місяців, яким заборонити заінтересованій особі наближання на відстань меншу ніж 3 метри до місця роботи ОСОБА_2 , у аптеці «ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою АДРЕСА_1 ; а також зобов`язати ОСОБА_3 , не перешкоджати ОСОБА_2 , у користуванні приміщеннями житлового будинку АДРЕСА_1 та земельною ділянкою на якій він розташований.

ОСОБА_2 , та її представник адвокат Досковський В.Г., в судовому засіданні підтримали заяву та просили її задовольнити.

ОСОБА_3 , обставини викладені в заяві не визнав, надав письмові заперечення та в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 , постійно провокує його, ображає, створює умови, що унеможливлюють нормальне спілкування та проживання в одному будинку. Такі дії ОСОБА_2 , розцінює як помсту з її боку через припинення шлюбних відносин та через те, що у нього є інша жінка.

Дослідивши докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Місцем роботи ОСОБА_2 , є аптека «ІНФОРМАЦІЯ_2», що розташована в буд. АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає як в будинку АДРЕСА_4 в яких йому належить по 1/2 частині зазначених будинків.

ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.01.2014р., по теперішній час. На розгляді суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу в якій 14.03.2024р., ухвалено рішення про розірвання шлюбу та яке оскаржено ОСОБА_2 , до апеляційного суду. Також встановлено, що припинення шлюбних відносин між ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , відбулося з листопада 2022р.

Після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , почав сумісно проживати з іншою жінкою. Саме з цього часу між колишнім подружжя виникли неприязні відносини, виник спір про поділ майна, про усунення перешкод в здійсненні права власності, вселення про що в провадженні суду перебувають різні справи позивачем в яких є саме ОСОБА_2 , (а.с. 10-21).

Також встановлено, що ОСОБА_2 , почала звертатися до правоохоронних органів із заявами про вчиненя ОСОБА_3 , кримінальних та адміністративних правопорушень (а.с. 30-39, 105) після звернення ОСОБА_3 , до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини видачі обмежувального припису, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон), який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14, 17 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах

чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника як встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Судове рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (частина третя статті 26 Закону).

Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону).

Оскільки справа за заявою про видачу обмежувального припису розглядається на підставі відповідних норм ЦПК України, обставини щодо домашнього насильства мають бути доведені належними та допустимими доказами, та, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні на підставі оцінки наданих суду належних та допустимих доказів. На таких же засадах суд дає оцінку ризикам.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

У постанові Верховного Суду від 13 липня 2020 року у справі № 753/10840/19 (провадження №61-22727св19) зроблено висновок про те, що видача обмежувального припису є обов`язковою в разі доказово обґрунтованого постійного використання у безпосередньому спілкуванні або переписці з колишнім чоловіком/дружиною погроз, у тому числі фізичною розправою, вживанням щодо них ненормативної лексики, образ та приниження, які кваліфікуються як домашнє насильство у формі психологічного насильства.

Суд звертає увагу на те, що заходи обмежуваного припису встановлюються щодо кривдника, отже у разі, коли особа, звертаючись до суду з відповідною заявою, вважає, що чоловік є кривдником, то вона повинна довести такі обставини, оскільки необґрунтоване обмеження у реалізації своїх прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви не може бути визнане як законним, так і справедливим.

Стаття 4 Закону визначає основні засади запобігання та протидії домашньому насильству, стаття 22 Закону - права постраждалої дитини.

Крім того, суд звертає увагу на те, що докази, що додають до заяви, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії по відношенню до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.

В якості доказів до заяви можуть додаватись, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Саме по собі звернення заявника до органів поліції, та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР не є належними доказами на підтвердження факту вчинення домашнього насильства при розгляді заяви у порядку цивільного судочинства.

Усі докази мають відповідати загальним положенням, установленим статтями 76-80 ЦПК України.

Суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , оскільки вони є працівниками аптеки «ІНФОРМАЦІЯ_2», тобто є підлеглими ОСОБА_2 , яка є завідувачкою зазначеної аптеки, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 , а отже є заінтересованими особами в наслідках розгляду заяви про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 . Крім того, свідки мають неприязні відносини з ОСОБА_3 , а свідок ОСОБА_5 , не зважаючи на перебування в залі суду під час судового засідання та її допиту як свідка, почала ображати ОСОБА_3 , внаслідок чого її допит було припинено.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 , задоволенню не підлягає, оскільки судом встановлено наявність спору про поділ майна, спору про користування нерухомим майном, наявність між сторонами неприязних відносин після припинення шлюбних відносин, постійне провокування один одного для вчинення іншим подружжя дій, які можуть бути розцінені як насильство в сім`ї, отже встановлені судом суперечки, ініціаторами яких є і ОСОБА_2 , і ОСОБА_3 , не може розцінюватись судом, як насильство в сім`ї.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12,81,82,263,265,350-1,350-6 ЦПК України,

ВИРІШИВ

В заяві ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) про видачу обмежувального припису - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня отримання повного судового рішення.

Суддя