справа № 156/114/24
провадження № 2/156/102/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
14 травня 2024 року сел.Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області
в складі: головуючої судді Малюшевської І.Є.,
за участю секретаря судового засідання Киці Л.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду сел. Іваничі цивільну справу № 156/114/24 за позовом
про стягнення аліментів на період навчання,
учасники справи:
позивачка - не з`явилася,
відповідач не з`явився,
ОСОБА_1 звернулася до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом про стягнення з її батька ОСОБА_2 аліментів на її утримання на період навчання, до досягнення нею двадцяти трьох років.
Зазначає, що вона є дочкою ОСОБА_2 , у жовтні 2023 року їй виповнилося вісімнадцять років і після досягнення нею повноліття вона продовжує навчання. ОСОБА_1 хоч і отримує стипендію, але несе великі витрати пов`язані з навчанням та проживанням. Так, від початку навчання в коледжі було витрачено кошти на підручники, методичні матеріали, ксерокопії, канцелярське приладдя, харчування та засоби гігієни. Зокрема проїзд до місця навчання та проїзд додому щомісяця становить приблизно 1144 грн. (квиток Луцьк-Іваничі 143 грн.), плата за одноразовий проїзд міським транспортом (за студентським квитком) становить 8,25 грн, що за місяць у підсумку приблизно 500 грн, щомісячна оплата мобільного зв`язку, інтернету та користування окремими інтернет застосунками необхідними для навчання в середньому становить 1000 грн. Також протягом місяця позивачка витрачає 500 грн. на обіди в їдальні коледжу або швидкий перекус та 250 грн на засоби гігієни. Придбаня необхідного зимового одягу становить 2500 грн. За проживання в гуртожитку необхідно сплачувати 800 грн щомісяця, що в сумі становить 8000 грн на рік.
Стипендія, яку отримує позивачка не покриває її витрат. Доходів матері позивачки недостатньо, щоб забезпечити належний матеріальний рівень ОСОБА_1 , оскільки, через проблеми зі здоров`ям мати постійно перебуває на лікуванні, періодично купує дорогі ліки та проходить платні обстеження. Відповідач не надає їй жодної матеріальної допомоги.
Враховуючи вищевикладене, позивачка потребує матеріальної допомоги на своє утримання, як повнолітня донька, яка продовжує навчання. У зв`язку з навчанням на денній формі на 1 курсі, вона не має змоги влаштуватись на роботу щоб самостійно себе забезпечувати.
Відповідач є здоровим та працездатним. На даний час несе службу у ЗСУ та має постійний дохід, тим самим може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить, аліменти не платить.
Враховуючи такі обставини позивачка просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти у розмірі 3000 грн щомісячно на період навчання з дня подання заяви і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
ІІ. Позиція учасників процесу
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 05.04.2024 року про здійснення розгляду справи без її участі та відстуність заперечень щодо заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких заяв чи клопотань від відповідача не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 27.03.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд такої здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Позивачка скористалася наданим їй правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявила клопотання про розгляд справи без її участі.
Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином шляхом неодноразового направлення повісток на адресу його зареєстрованого місця проживання. Конверти із судовими повістками поверталися на адресу суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.31, 52).
Про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 також було повідомлено шляхом опублікування на сайті Судової влади України оголошення про виклик відповідача в судове засідання (а.с.53). Отже, в силу вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи та не подав до суду будь-яких заяв чи клопотань, відтак підстави для відкладення розгляду справи відсутні.
Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, 14.05.2024 року судом постановлено протокольну ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.
Позивачка, як на підставу своїх позовних вимог, вказує на невиконання відповідачем його обов`язку як батька утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, що передбачено ст. 199 СК України.
За змістом статті 200 Сімейного кодексу України та відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Отже, спірні правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України, Конвенцією ООН про права дитини, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, тощо.
Із Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 22.11.2005 року, судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є: ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 (а.с.7).
Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 07.04.2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 щомісячно стягувалися аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн на кожну дитину, починаючи з 22.03.2011 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.9).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час виповнилося вісімнадцять років.

Відповідно до довідки Комунального закладу вищої освіти «Луцький педагогічний коледж» № 1078 від 08.09.2023 року ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання І 11(ДО) курсу за спеціалністю 012 Дошкільна освіта в довідки Комунальному закладі вищої освіти «Луцький педагогічний коледж» Волинської обласної ради. Термін навчання з 01.09.2023 року по 30.06.2027 року (а.с.8).

Відповідно до довідки про доходи з вересня 2023 року по грудень 2023 року ОСОБА_1 загалом отримала 5 920,00 грн доходу (а.с.36).

Разом з тим, ОСОБА_1 несе витрати пов`яні з харчуванням, навчанням та проживанням, а також доїздом (а.с.37-43).

На підставі досліджених судом доказів встановлено, що ОСОБА_1 після досягнення нею повноліття продовжує навчання за денною формою навчання, що призводить до неможливості студентці офіційно працювати та отримувати доходи. Отже, повнолітня ОСОБА_1 об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов вона потребує матеріальної допомоги від своїх батьків, що узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.01.2019 в справі № 346/103/17, згідно з якою суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.

Разом з тим, суд не приймає до уваги долучені до матеріалів справи копії фіскальних чеків та результатів лабораторних досліджень матері позивачки ОСОБА_3 (а.с.44-48), оскільки за відсутності належних доказів щодо встановлення їй певного діагнозу та у зв`язку з цим здійснення конкретних призначень лікаря, такі документи не підтверджують потребу ОСОБА_3 постійно перебувати на лікуванні, проходити обстеження та купувати ліки.

Суд також враховує матеріальний стан відповідача, який за твердженням позивачки є здоровим та працезданим, на даний час проходить службу в ЗСУ та має постійний дохід, а тому може надавати матеріальну допомогу на час навчання повнолітньої дочки. Належних та допустимих доказів протилежного матеріали справи не містять.

V. Оцінка доказів, застосоване судом законодавство та висновки суду

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частинами 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України).

Зазначене випливає також з Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п.20 якої роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відтак, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. Сімейний кодекс не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Зважаючи на пояснення сторони позивача, а також враховуючи матеріали справи, суд погоджується з тим, що у зв`язку з навчанням дочка відповідача ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги.

Разом з тим, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан дитини, майновий стан обох сторін, а також те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків та інтереси їхньої дитини будуть у такий спосіб захищені.

Крім цього, визначаючи розмір аліментів, суд виходить також з того, що відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, має об`єктивну можливість виплачувати аліменти, дані про осіб, які б перебували на його утримані у матеріалах справи відсутні. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав, а матеріали справи таких не містять.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів на її утримання буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам останньої, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб.

Обставин, які б унеможливлювали стягнення аліментів з відповідача на період навчання ОСОБА_1 у справі не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними і достатніми.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Про допустимість доказів зазначено у статті 78 ЦПК України, згідно вимог якої, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає, що позивачка надала належні докази необхідності стягнення з відповідача аліментів на її утримання у зв`язку з її навчанням у визначеному розмірі (у розмірі 3 000 щомісячно).

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Беручи до уваги усі наведені обставини та враховуючи заяву позивачки про визначення розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі, керуючись принципом розумності і справедливості, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання на період навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 гривень щомісячно, починаючи з 29.01.2024 року, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Згідно ст.430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

VI. Судові витрати

Виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ураховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів на її утримання на період навчання на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280-282, 430 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 29.01.2024 року,але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2

Суддя І. Є. Малюшевська