Справа № 716/486/24
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.05.2024 року місто Заставна
Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді Вайновської О.Є.,
секретаря судового засідання Бортніка А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08.06.2022 року Заставнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №41, посилаючись на припинення більше двох років шлюбних відносин з відповідачкою через різні погляди на життя та сімейні обов`язки, неможливість примирення.
Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено її розгляд.
В судове засідання позивач та його представник ОСОБА_3 не з`явилися, подали до суду заяви, в якій просили провести розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі, проти прийняття заочного рішення не заперечували.
Відповідачка до судового засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, відзив не подала.
За таких обставин суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, на що позивач надав згоду.
При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову про розірвання шлюбу з огляду на наступне.
Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2022 року, про що Заставнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) вчинено актовий запис №04 (а.с.5).
Сторони є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконкомом Кострижівської селищної ради Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис №14 від 24.06.2008 року (а.с.10).
За змістом ст.ст.104, 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України).
Відповідно до ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Таким чином, встановивши під час розгляду справи що шлюбні відносини між сторонами припинені і сторони не бажають примирення, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а отже шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08.06.2022 року Заставнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №41 слід розірвати і це не порушить права сторін, права їх малолітньої дитини.
За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Одночасно з вимогою про розірвання шлюбу позивач заявив про залишення проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 разом з батьком. При цьому позивач посилався той факт, що відповідачка покинула його з сином та протягом тривалого часу проживає за межами України, вихованням сина не цікавиться, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.
Суд звертає увагу, що нормами діючого законодавства не передбачено вирішення питання про залишення проживання дитини, а передбачено лише вирішення спору про визначення місця проживання дитини.
За змістом статей 160-161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Отже, за наявності між батьками спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла чотирнадцяти років, слід керуватися ч.3 ст.160 СК України, положеннями ст.29 ЦК України.
Відповідно до ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Вказана норма узгоджується з положеннями ст.29 ЦК України, зокрема, її ч.2, відповідно до якої фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання.
Судом встановлено, що місцем проживання позивача, відповідачки та їх неповнолітньої дитини ОСОБА_1 є житловий будинок АДРЕСА_1 .
З урахуванням зазначеного, встановивши те, що на момент розгляду справи неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилося чотирнадцять років, враховуючи положення ч.2 ст.29 ЦК України та ч.3 ст.160 СК України, слід дійти висновку про відсутність передбачених законом підстав для визначення судом місця проживання дитини з батьком.
Досягши чотирнадцяти років неповнолітній ОСОБА_4 вільно обирає собі місце проживання, батьки не в праві обмежувати її право вибору місця проживання.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15-ц.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Таким чином, встановивши під час розгляду справи що неповнолітній ОСОБА_4 на момент розгляду справи досяг чотирнадцяти років і вправі самостійно обирати з ким з батьків він проживатиме, вимога позивача про залишення проживання дитини з батьком унеможливлює її вирішення по суті, а тому провадження в цій частині справи слід закрити на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 77, 81, 255, 259, 263-268, 354 ЦПК України, ст.ст.104, 105, 110, 112, 160, 161 СК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 08.06.2022 року Заставнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №41, розірвати.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в частині вимоги про залишення проживання дитини разом з батьком закрити на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 13.05.2024.

Суддя О.Є. Вайновська