Справа № 559/632/23
Провадження № 2/559/24/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року місто Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді Жуковської О.Ю., з участю секретаря судового засідання Рижко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру та зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

1.1 В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду від 10.10.2017 шлюб між сторонами розірвано, дитину залишено проживати з нею. Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду від 04.08.2017, з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 850 грн. щомісячно, починаючи з 29.03.2017 і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дитини значно зросли, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Вважає, що визначений судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає зміні та визначені у частці від заробітку відповідача.

1.2 Відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги визнає частково. У відзиві вказує, що він перебував на військовій службі і завжди сплачував аліменти на утримання доньки у значно більшому розмірі, ніж визначений рішенням суду. Проте, станом на сьогодні він звільнений з військової служби, постійного джерела доходу не має, його матеріальний стан змінився у гіршу сторону, тому підстави для збільшення розміру аліментів, на які зсилається позивачки, на даний час втратили свою актуальність. Крім того, на його утриманні є ще двоє дітей від іншого шлюбу. Також вказує, що зростання прожиткового мінімуму для дитини не може бути підставою для збільшення розміру аліментів, встановленою законом. Позивакою не надано жодного доказу, який би підтверджував ні її матеріальний стан, ні докази його погіршення. Також не доведено покращення матеріального стану відповідача. Тому доводи, викладені у позовній заяві є безпідставними. Однак, зважаючи на обов`язок утримувати дитину, відповідач вважає за можливе змінити розмір аліментів та визначити їх у частці від його доходу в розмірі 1/6 частини, враховуючи, шо він на даний час не працевлаштований та має на утриманні ще двоє неповнолітніх дітей.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Ральця Р.В. від 09.03.2023 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 04.04.2023 було винесено ухвалу про зупинити провадження у справі до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

01.10.2024 ухвалою суду справу прийнято в провадження головуючої судді Жуковської О.Ю., провадження у справі поновлено та ухвалено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Сторони про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, заяв та клопотань до суду не надходило.

Відповідач висловив свою позицію у відзиві на позовну заяву і будь-яких розумних підстав для відкладення розгляду справи у суду не має.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, який рішенням Дубенського міськрайонного суду від 10.10.2017 розірвано (а.с.8).

ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 її батьками зазначені сторони по справі (а.с.5).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 04.08.2017 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 850 грн. щомісячно, починаючи з 29.03.2017 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.4).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 з 25.02.2023 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 (а.с.19).

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 03.10.2014, ОСОБА_2 звільнений з військової частини у запас через сімейні обставини (у зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років) (а.с.51).

Також, судом встановлено, що 16.02.2021 ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 (а.с.53).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.54,55).

IV. Норми права, які застосував суд.

Відповідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину, зокрема, щодо зміни способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття… Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України).

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абз.2 ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до положень ч.1 ст.183 СК України, стягнення аліментів здійснюється у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка визначається судом.

При цьому підстави стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.183 СК України.

Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

Враховуючи зміну розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, суд вважає, що є підстави для зміни способу стягнення аліментів і визначення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача, зокрема, в розмірі 1/4 частини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Обставини, на які зсилається позивачка, підтверджуються належними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Зокрема, розмір аліментів у сумі 850 грн. було визначено рішенням суду від 04.08.2017, тобто більше як 7 років тому і такий розмір аліментів не може в повній мірі покрити витрати, пов`язані з утриманням дитини та забезпечити її потреби. Позивачка як отримувач аліментів бажає визначити їх розмір у частці від доходу, що є її правом. При цьому відповідач не довів неспроможність сплачувати аліменти у розмірі, який визначений позивачем.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо погіршення його матеріального стану у зв`язку із утриманням дітей від іншого шлюбу, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 у справі №565/2071/19. Тому, зміна сімейного стану позивача, а саме наявність дітей від іншого шлюбу, не свідчить про погіршення матеріального стану.

Також суд звертає увагу, що коли відповідач отримував регулярний дохід від служби ЗСУ, то він 31.03.2023 просив зупинити розгляд справи, тож дитина продовжувала отримувати аліменти, розмір яких уже не забезпечував її потреби, і це тривало довго - період близько півтора роки. Хоч збільшений розмір аліментів дитина починає отримувати лише після набрання рішенням суду законної сили. А коли відповідач звільнився з лав ЗСУ, то тепер мотивує, що його матеріальний стан погіршився, хоч коли він був кращий, то справу розглядати не бажав. Це не відповідає інтересам дитини і принципу добросовісності цивільних правовідносин.

Вирішуючи дану справу, суд керується принципом забезпечення якнайкращих інтересів дитини і сплата аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини та прав відповідача. Разом з тим, це мінімальний розмір аліментів, передбачений законом, що стягується навіть у безспірному порядку судовим наказом. Тому суд позов задовольняє.

Щодо розподілу судових витрат, згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки, позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, із відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 133, 137, 141, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст.180, 182, 184, 192 СК України, ст.ст. 4, 5 ЗУ «Про судовий збір», суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити: змінити спосіб стягнення аліментів та збільшити їх розмір, визначений рішенням Дубенського міськрайонного суду від 04 серпня 2017 у справі №559/689/17 та стягнути з ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави (в особі Державної судової адміністрації України) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя: О.Ю. Жуковська