Справа № 473/2391/24
РІШЕННЯ

іменем України

"13" травня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Ротар М.М.

за участі секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.

заявниці ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

представника заінтересованої особи адвоката Вишневського А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вознесенську у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2

встановив

09 травня 2024 до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 .

Вказана заява мотивована тим, що заявниця та заінтересована особа з 2019 по 2024 перебували у зареєстрованому шлюбі. На сьогоднішній день позивачка проживає разом з батьками.

При цьому, між ними постійно виникають сварки, конфлікти, під час яких ОСОБА_2 погрожує заявниці, нецензурно висловлюється, постійно чинить психологічний тиск, погрожує фізичною розправою.

З приводу вищевказаних дій заявниця зверталася до поліції і у відношенні ОСОБА_2 було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника. Тому, турбуючись про своє життя та життя своїх дітей, з метою забезпечення захисту від домашнього насильства з боку ОСОБА_2 по відношенню до заявниці, остання звернулася до суду і просить застосувати до ОСОБА_2 обмежувальний припис, заборонивши останньому протягом шести місяців: 1) наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування заявниці, а саме місця її проживання в АДРЕСА_1 ; 2) особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому ОСОБА_2 , 3) вести листування, телефонні переговори особисто або через третіх осіб.

Згідно з ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 травня 2024 року за вищевказаною заявою було відкрито провадження у справі та призначений судовий розгляд.

В судовому засіданні заявниця заяву підтримала у повному обсязі та просила її задовольнити з викладених у ній підстав.

Заінтересована особа та його представник у судовому засіданні зазначили, що підстав для задоволення заяви та видачі обмежувального припису відсутні. Зокрема, заінтересована особа пояснив, що винесені термінові заборонні приписи не порушував, доказів того, що він вчиняв по відношенню до заявниці домашнє насильство, відсутні.

Заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні було встановлено, що заявниця ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 травня 2019 року.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 березня 2024 року №473/856/24 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Сторони мають спільних дітей дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з довідкою про реєстрації місця проживання особи місце проживання заявниці зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні було встановлено, що заявниця разом з дітьми на час розгляду справи проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з копією термінового заборонного припису стосовно кривдника від 13.04.2024 року серії АА№337120, які були винесені у відношенні ОСОБА_2 , останньому було заборонено у будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою,заборонено перебувати в місці проживання постраждалої особи.

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести у подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої особи від насильства у сім`ї.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно з п.7 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

У пункті 9 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин Суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК).

У постанові Верховного Суду від 07 листопада 2023 року у справі № 676/265/23 (провадження № 61-9498св23), зазначено, що «домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних стосунків, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод. Тоді як під конфліктом потрібно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнього загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких потрібно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту».

За змістом приписів ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заявниця у поданій нею заяві та в судовому засіданні в обгрунтування необхідності видачі обмежувального припису посилається на неодноразове вчинення стосовно неї бувшим чоловіком ОСОБА_2 домашнього насильства.

Водночас, у судовому засіданні не доведено належними, достатніми, допустимими та беззаперечними доказами обставин систематичного скоєння ОСОБА_2 щодо заявниці домашнього насильства в розумінні ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та існування ризиків продовження у майбутньому вчинення домашнього насильства у будь-якому його прояві.

При досліджені звернень заявниці до правоохоронних органів, Судом враховується правова позиція Верховного Суду, яка викладена у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 201/5512/20 (провадження № 61-86св21), в якій зроблено висновок про те, що «неодноразові звернення заявника до правоохоронних органів та наявність термінового заборонного припису стосовно кривдника не підтверджують факт вчинення особою насильства, не є доказом вини у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (стаття 62 Конституції України), і не є доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Звернення до різних органів державної влади, зокрема правоохоронних, свідчить про наявність конфлікту між сторонами, і самі по собі не підтверджують факт вчинення насильства заінтересованою особою щодо колишньої дружини та спільних дітей, що є необхідною умовою для застосування до особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені спеціальним законом».

Наявність у справі лише копій термінових заборонних приписів, докази порушення яких заявницею суду не надані, не свідчить про існування ризиків повторення обставин, які були підставою для винесення вказаних приписів, у майбутньому.

Отже, заявницею не надано належних та допустимих доказів на підтвердження скоєння ОСОБА_2 систематичного домашнього насильства, не визначено ризиків того, що у разі незастосування вказаних нею у заяві про видачу обмежувального припису заходів, існує реальна загроза життю та здоров`ю заявниці, а також настання тяжких чи особливо-тяжких наслідків.

Фактично, встановлені у судовому засіданні обставини свідчать лише про наявність конфліктних відносин та спору між колишнім подружжям з приводу виховання та спілкування з дітьми.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, підстав для видачі обмежувального припису у відношенні ОСОБА_2 суд не вбачає.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст.ст.259, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд,

ухвалив

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 відмовити повністю.

Судові витрати по справі, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Заявниця: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.М. Ротар