Справа № 588/2421/23
Провадження № 2/588/51/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2024 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Огієнка О.О., за участю: секретаря судових засідань Лободи Т.С., позивача ОСОБА_1 , представниці позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Гребіник Зоя Дмитрівна, про усунення від права на спадкування за законом та визнання права на спадкування за законом,

У С Т А Н О В И В:

Представниця позивача адвокат Фідірко Я.С. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 із указаним позовом, який мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла сестра позивача ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилася спадщина на жилий будинок з будівлями і спорудами, а також земельну ділянку, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_6 позивач звернувся до приватного нотаріуса Гребіник З.Д. із заявою про прийняття спадщини, за наслідками подання якої була відкрита спадкова справа № 27/2023.

Крім позивача, спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6 є онук померлої - ОСОБА_5 , який також звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Померла ОСОБА_6 була особою похилого віку, часто хворіла, останній рік у зв`язку з погіршенням стану здоров`я потребувала постійної сторонньої допомоги. Доглядом за померлою ОСОБА_6 , забезпеченням її ліками, продуктами та побутовим обслуговуванням, сплатою комунальних платежів займався позивач.

Відповідач після смерті своєї матері, доньки померлої ОСОБА_6 , жодних стосунків з померлою не підтримував. З 2004 року жодного разу не приїздив до ОСОБА_6 , навіть не телефонував, не цікавився життям померлої. Будь-якої матеріальної чи іншої допомоги від ОСОБА_5 померлій не надходило. На похованні ОСОБА_6 відповідач також не був присутній.

Про те, що померла була особою похилого віку та мала проблеми зі здоров`ям, потребувала лікування та уваги власного онука, відповідачу було відомо, але він не займався і не бажав цього робити, хоча мав таку можливість. Про обізнаність відповідача про безпорадний стан померлої також свідчить той факт, що після відкриття спадщини померлої відповідач одразу ж звернувся із заявою про прийняття спадщини. Померла дуже хвилювалася з приводу відсутності спілкування із онуком, що і стало підставою для погіршення стану її здоров`я.

Позивач вважає, що відповідач ухилився від піклування ОСОБА_6 , тому підлягає усуненню як спадкоємець від права на спадкування.

Посилаючись на вказані обставини представниця позивача просить суд: 1) усунути ОСОБА_5 від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) визнати за ОСОБА_1 право на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 01.12.2023 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

20.12.2023 представником відповідача адвокатом Кучмієм Д.В. був поданий відзив на позов, у якому виклав заперечення проти позову та вказав, що відповідачем визнаються обставини проте, що: ОСОБА_6 є рідною бабусею відповідача: спадщина, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 складається з житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1 ; з 2004 року відповідач не проживає та знявся з реєстрації по АДРЕСА_1 ; після смерті ОСОБА_6 відповідач особисто звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, відповідач не погоджується з іншими твердженнями позовної заяви. Зокрема представник відповідача вказав, що його довірителю було відомо, що стан здоров`я ОСОБА_6 не був безпорадним. Про смерть ОСОБА_6 відповідач дізнався вже після спливу кількох днів після смерті, тому не був присутнім на похованні. Твердження викладені у позовній заяві про погіршення стану здоров`я та перебування ОСОБА_6 у безпорадному стані не підтверджені доказами. Копії письмових пояснень ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які написані на один манер, не можуть бути прийняті як докази, оскільки показання свідків повинні бути надані безпосередньо в судовому засіданні.

Також представник відповідача зазначив, що ОСОБА_5 з 2004 року перестав проживати разом із бабусею ОСОБА_6 , проте жодних протиправних дій відносно неї не вчиняв, вважав її своєю бабусею. У 2012-2013 роках відповідач проходив строкову службу у Збройних силах України в Миколаївській області. З 2014 року працював у лінійному відділі поліції станції Суми. З 2016 року проходить службу в Управлінні патрульної поліції в Сумській області, тобто має ненормований робочий графік. У 2018 році відповідач одружився та має на утриманні малолітню дитину 2021 року народження. До 2021 року відповідач періодично приїздив у м. Тростянець й іноді зустрічався з бабусю та спілкувався на вулиці. Через своїх знайомих та друзів відповідач володів інформацією про те, що ОСОБА_6 має задовільній стан здоров`я, самостійно пересувається, проживає у с. Боромля, часто приїздить у м. Тростянець, скільки самостійно здійснювала догляд за своїм будинок у АДРЕСА_1 , де окрім неї, ніхто не проживав. Наскільки відомо відповідачу, ОСОБА_6 не мала хвороб, які б могли свідчити про її безпорадний стан, не мала групи інвалідності, до дня смерті усвідомлювала значення своїх дій і вчинків, могла самостійно пересуватися. Якщо б ОСОБА_6 озвучила до відповідача якесь прохання про допомогу, то він би допоміг останній. Відповідач, як онук померлої ОСОБА_6 , за правом представлення виявив волю та бажання здійснити спадкування після смерті бабусі шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса за місцем відкриття спадщини у межах встановленого законом строку.

У зв`язку з наведеним, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

22.12.2023 представницею позивача ОСОБА_4 була подана відповідь на відзив, у якій остання вказала, що відповідач не брав участі у житті померлої ОСОБА_6 протягом останніх років її життя навіть шляхом телефонного спілкування. Тому відповідачу невідомо, що причиною смерті ОСОБА_6 є церебральний атеросклероз. Протягом останнього року життя ОСОБА_6 часто скаржилася на свій стан здоров`я, а незадовго до смерті перебувала на лікуванні у стаціонарному відділенні КНП Боромлянської сільської ради «АЗПСМ села Боромля» з діагнозом церебральний атеросклероз. Зайнятість відповідача на роботі та сімейний стан не можуть бути обґрунтованими підставами не спілкуватися з бабусею, яка є єдиною близькою родичкою по лінії матері. Позивач є особою похилого віку, проживає у м. Суми, працює на АТ «СМНВО-Інжинірінг», має сім`ю, однак це не заважало йому приїздити до м. Тростянець та с. Боромля, де ОСОБА_6 проживала протягом останнього року життя, та доглядати за нею. Крім того, останній рік свого життя ОСОБА_6 проживала у АДРЕСА_2 у будинку, який належить позивачу на праві власності.

Ухвалою суду від 09.01.2024 за клопотаннями представників сторін було витребувано докази у справі та оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні.

29.01.2024 представником відповідача ОСОБА_3 було подано письмові заперечення, у яких останній посилаючись на інформацію виконавчого комітету Боромлянської сільської ради, вказав, що проживання ОСОБА_6 у будинку по АДРЕСА_2 було обумовлене здійсненням догляду за її матір`ю ОСОБА_14 , 1927 року народження, а також обробляла город, закупляла продукти харчування та ліки в аптеці, отримувала гуманітарну допомогу. Будинок у якому проживала ОСОБА_6 належав її матері та ймовірно позивач набув на нього право власності в порядку спадкування. Жодних даних про перебування ОСОБА_6 у безпорадному стані не наведено, а навпаки стверджується, що остання мала задовільний стан здоров`я.

Крім того, представник відповідача зазначив, що згідно відомостей наданих КП Боромлянської сільської ради «Амбулаторії загальної практики сімейної медицини села Боромля» ОСОБА_6 зверталася за медичною допомогою лише чотири рази незадовго до смерті. На стаціонарному лікуванні ОСОБА_6 протягом року не перебувала, не мала показань для оформлення постійного догляду. Перебування ОСОБА_6 у безпорадному стані (такому стані особи, зумовленим похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування) не підтверджується доказами.

Ухвалою суду від 19.02.2024 було закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач та його представниця позовні вимоги підтримали пославшись на обставини викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, просили задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив у повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов та в запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце спадкові правовідносини, позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Боромля Охтирського району Сумської області померла ОСОБА_6 , яка доводиться позивачеві рідною сестрою, а відповідачеві - бабусею по лінії матері (а.с. 8-10, 66, 69, 177-181, 189-192).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть від 19.04.2024 за № 23 смерть ОСОБА_6 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_2 , а причиною смерті зазначено - церебральний атеросклероз ІІІ (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на садибу, яка розташована по АДРЕСА_1 , до складу якої входить земельна ділянка для індивідуального житлового будівництва площею 0,0563 га, а також розташований на даній земельній ділянці жилий будинок з будівлями і спорудами (а.с. 13-21).

Мати відповідача, ОСОБА_15 , яка доводилась дочкою ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Тростянець Сумської області (а.с. 66, 69, 189-192).

Згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру за № 76772592 від 26.04.2024 та №72752984 від 08.06.2023, а також копії спадкової справи, наданих приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Гребіник З.Д., після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа за № 27/2023. Заповіт від імені ОСОБА_6 не посвідчувався. Заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 були подані ОСОБА_1 та ОСОБА_5 Свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 171-193).

Як вбачається з повідомлення КНП Боромлянської сільської ради «Амбулаторія загальної практики - сімейної медицини села Боромля» від 18.01.2024 за № 11, декларації № 0001-РНРО-А6АО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, а також медичної амбулаторної картки хворого, за життя ОСОБА_6 до сімейного лікаря зверталася 27.02.2023, 28.02.2023, 07.04.2023, 18.04.2023. Декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу ОСОБА_6 уклала 28.02.2023 з лікарем загальної практики-сімейної медицини КНП Боромлянської сільської ради «Амбулаторія загальної практики -сімейної медицини села Боромля» ОСОБА_16 . При зверненні до лікаря скаржилася на загальну слабкість втому, нездужання, стиснення в області серця, серцебиття, головний біль, втрачання рівноваги, запаморочення. За життя ОСОБА_6 (за період спостереження з 28.02.2023 по 18.04.2023) хворіла на артеріальну гіпертензію з кризовим перебігом, церебральний атеросклероз та хронічне порушення мозкового кровообігу. Дані про перебування на стаціонарному лікуванні протягом останнього року у медичному закладі відсутні. Показань для оформлення постійного догляду за ОСОБА_6 не було. Дані про встановлення інвалідності відсутні. Дані про звернення ОСОБА_6 до лікарів до 28.02.2023 та про можливе стаціонарне лікування у медичному закладі відсутні (а.с. 116, 117).

З довідки виданої виконавчим комітетом Боромлянської сільської ради Охтирського району Сумської області від 22.01.2024 за № 175/02-23 вбачається, що померла ОСОБА_6 з 2017 року і до дня смерті фактично проживала на території Боромлянської сільської ради, за адресою: АДРЕСА_2 , у будинку матері - ОСОБА_14 , 1927 року народження, за якою здійснювала постійний догляд, обробляла город, проводила закупівлю продуктів харчування, ліків у аптеці (зі слів жителів). Безпосередньо участі у житті громади не приймала. У 2022 році, після де окупації, отримувала гуманітарну допомогу, яку роздавали кожному домогосподарству в громаді (а.с.124).

Згідно довідки виданої Управлінням патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 14.12.2023 за № 13403/111/38/01-2023, а також наказу по особовому складу управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції від 08.02.2019 за №94-ос, ОСОБА_5 проходить службу в Національній поліції України з 25.02.2016 та з 08.02.2019 перебуває на посаді поліцейського взводу №2 роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції (а.с. 67-68).

06.07.2018 відповідач одружився та ІНФОРМАЦІЯ_3 у нього народився син ОСОБА_17 , що вбачається із свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження (а.с. 70-71).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що з 2000 року вона працювала разом із ОСОБА_6 у їдальні Локомотивного ДЕПО Смородине, товаришувала з нею. Коли ОСОБА_6 вийшла на пенсію, то вони вже не так часто спілкувалися. Близькими подругами вони не були. ОСОБА_6 розповідала їй про ОСОБА_1 , зокрема про те, що він допомагав у всіх господарських справах. Про онука ОСОБА_6 мало розповідала, не спілкувалася з ним. Скаржилася ОСОБА_6 на те, що у неї був високий тиск та боліли ноги. Зовсім погіршився стан здоров`я ОСОБА_6 , коли вже після окупації звільнили місто. Вона бачила ОСОБА_6 за декілька днів до смерті у доброму стані, коли остання йшла на кладовище прибирати могилку своєї доньки. Їхала велосипедом та мала інвентар для прибирання. Це було у м. Тростянець. ОСОБА_6 говорила, що позивач часто приїздив до неї та допомагав. Вона бачила як позивач приходив до ОСОБА_6 та допомагав по господарству. Приїжджала ОСОБА_6 з с. Боромля до м. Тростянець маршрутним таксі. У період окупації ОСОБА_6 була сама. Позивач перебував у м. Суми. Один раз на тиждень ОСОБА_6 їздила із АДРЕСА_3 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що знає позивача, оскільки він є братом її чоловіка. Також вона знає ОСОБА_6 та перебувала із нею у гарних відносинах. ОСОБА_6 розповідала про стосунки із позивачем, який кожні вихідні приїздив до неї, допомагав. Про онука їй нічого не відомо. У ОСОБА_6 була гіпертонія, часто жалілася на головні болі. Перед смертю ОСОБА_6 була у нормальному стані. За три дні смерті ОСОБА_6 була на кладовищі, про онука нічого не говорила, добре почувалася. До лікарні ОСОБА_6 зверталася та їй призначили ліки від тиску.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що він працює сімейним лікарем КП Боромлянської сільської ради Амбулаторії загальної практики та був сімейним лікарем у ОСОБА_6 , яка вперше звернулася до лікарні 28.02.2023. До нього звернулася племінниця ОСОБА_6 - ОСОБА_19 вже у неробочий час та він надавав першу допомогу ОСОБА_6 в якої був передінсультний стан. Від госпіталізації ОСОБА_6 відмовилася, оскільки стан здоров`я покращився. У електронній системі «Хелсі» він не знайшов інформації щодо попередніх звернень ОСОБА_6 до лікарів. ОСОБА_6 пожила у племінниці 3 тижні та приходила до нього у доброму стані. Коли він відвідував ОСОБА_6 , то її брат ОСОБА_1 був вдома, але навіть не поцікавився у нього про стан здоров`я ОСОБА_6 . З ОСОБА_6 брат не завжди був. Він призначав ОСОБА_6 лікування від гіпертонії, оскільки у неї був високий тиск. Крім високого тиску у ОСОБА_6 скарг не було. Крапельницю не ставили, оскільки вона ставиться в умовах стаціонару під наглядом лікаря. Сімейні хвилювання у ОСОБА_6 були присутні. Гіпертонічний криз був важкий у лютому 2023 року, але більше такого стану не було. 18.04.2023 йому зателефонувала ОСОБА_19 та повідомила про терміновий виклик до ОСОБА_6 . Коли він приїхав, то ОСОБА_6 була у важкому стані, фактично вже помирала. Померла ОСОБА_6 при ньому в себе вдома.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що позивач доводиться їй братом, а ОСОБА_6 сестрою. Вона проживає по сусідству з лікарем ОСОБА_16 . ОСОБА_6 хворіла на високий тиск, але у лікарню не зверталася. У лютому 2023 року у ОСОБА_6 стався начебто мікроінсульт, був високий тиск. ОСОБА_6 зателефонувала її знайомій, а та зателефонувала їй. Вона приїхала до ОСОБА_6 , та була з нею до вечора. Лікар прийшов до ОСОБА_6 додому, а вранці вона забрала її до себе додому, бо потрібно було лікувати. Вона разом із ОСОБА_6 ходили до амбулаторії, здавали аналізи. ОСОБА_6 була слабка і вона їй допомагала. Лікарня знаходиться поряд з нею. Лікар пропонував пройти лікування у лікарні у м. Тростянець, але ОСОБА_6 відмовилася. ОСОБА_6 перебувала в неї три тижні та стан здоров`я останньої покращився. Після 13 березня 2023 року ОСОБА_6 пішла до себе додому. У суботу, перед « ОСОБА_20 », ОСОБА_6 говорила, що їй було погано. У день смерті їй зателефонували сусіди та сказали, що ОСОБА_6 впала у дворі. Коли вона приїхала, то ОСОБА_6 була ще жива, сказала, що не потрібно викликати швидку. Викликали лікаря. У період окупації ОСОБА_6 була у с. Боромля. Як звільнили с. Боромля, то приїхав брат. Позивач проживав разом із ОСОБА_6 . Вона не бачила щоб до ОСОБА_6 приїздив відповідач. Її чоловік бачив батька відповідача та повідомив про смерть ОСОБА_6 .

Суд не приймає як належні докази квитанції про оплату послуг за розподіл природного газу та оплату електроенергії, які додані представником позивача до позовної заяви оскільки вказані квитанції не містять інформації щодо предмета доказування. Зокрема суд враховує те, що оплата за вказаними квитанціями була проведена після смерті ОСОБА_6 , а платником послуг зазначено саму ОСОБА_6 .

Також суд не приймає як допустимі докази письмові пояснення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , оскільки вказані пояснення фактично є показаннями свідків, які не відносяться до письмових доказів. Показання свідками надаються під час допиту в судовому засіданні після попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань та приведення до присяги. Лише за таких умов, відповідно до положень ЦПК України показання свідка набувають правового значення.

Згідно ч. 1 ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Оскільки за життя ОСОБА_6 не складала заповіт, тому спадкування після її смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Отже, позивач та відповідач є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6 , зокрема позивач відноситься до спадкоємців другої черги, а позивач має право на спадщину у першу чергу за правом представлення.

Спір між сторонами виник з приводу усунення відповідача від права на спадщину після смерті ОСОБА_6 .

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Отже для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, принципове значення має питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів, у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Такі висновки суду щодо застосування норм права узгоджуються з висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 29.06.2021 по справі №750/9209/20-ц, від 01.04.2019 по справі № 752/12158/14-ц, від 21.03.2018 року по справі № 337/6000/15-ц та від 04.07.2018 по справі № 404/2163/16-ц.

Сукупність досліджених судом доказів підтверджує те, що ОСОБА_6 на момент смерті мала пенсійний вік (70 років), вперше звернулася до лікаря 27.02.2023, на стаціонарному лікуванні не перебувала, інвалідність їй не встановлювалася, показань для оформлення її постійного догляду не було. Вказане свідчить про задовільний стан здоров`я для людини такого віку. Також, ОСОБА_6 сама обробляла город, проводила закупівлю продуктів харчування, ліків у аптеці, здійснювала поїздки з с. Боромля до м. Тростянець, а отже не перебувала у безпорадному стані. Крім того, ОСОБА_6 надавали допомогу близькі родичі сестра ОСОБА_19 та брат ОСОБА_1 .

Зважаючи на установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства суд вважає, що позивачем не доведені обставини перебування ОСОБА_6 у безпорадному стані.

Також позивачем не доведені обставини про те, що ОСОБА_6 зверталася до ОСОБА_5 з проханням про допомогу, догляд та утримання, від чого останній ухилявся.

Отже позивачем не доведено наявність всіх передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України обставин, що є його процесуальним обов`язком, а тому відсутні підстави для застосування такого крайнього заходу як усунення ОСОБА_5 від права на спадкування за законом після смерті баби ОСОБА_6 .

Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованим та задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, тому понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються та підлягають стягненню з позивача на користь відповідача понесені останнім судові витрати на правничу допомогу.

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: ордер на надання правничої допомоги від 15.12.2023; договір про надання правової допомоги № 1 від 15.12.2023; додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 15.12.2023; акт про отримання правової допомоги від 04,04.2024; розписку від 04.04.2024 про отримання адвокатом Кучмій Д.В. від ОСОБА_5 коштів за надання правової допомоги в розмірі 12500,00 грн (а.с. 65, 156-159).

Указані докази підтверджують факт понесення ОСОБА_5 витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 12500,00 грн.

Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також значення справи для сторін, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 143/173/19 (провадження № 61-16088св19) зроблено висновок, що: «згідно з частинами п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами».

Також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Стороною позивача не було заявлено клопотань про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги представника відповідача та не доведено неспівмірність таких витрат.

За таких обставин, оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню фактично понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12500,00 грн.

Керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Гребіник Зоя Дмитрівна, про усунення від права на спадкування за законом та визнання права на спадкування за законом - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 кошти на відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 12500 (дванадцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

третя особа - приватний нотаріус Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Гребіник Зоя Дмитрівна, адреса: АДРЕСА_6.

Повне рішення суду складено 13.05.2024.

Суддя О. О. Огієнко