Справа №485/1073/24
Провадження № 2/485/299/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

16 травня 2024 року м.Снігурівка

Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області Квєтка І.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), третя особа ОСОБА_2 , про визнання незаконним розрахунків державного виконавця щодо заборгованості зі сплати аліментів,

встановив:

10 травня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Сафіну О.Т. за допомогою підсистеми електронний суд звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати дії головного державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо обчислення розміру заборгованості по аліментах протиправними та зобов`язати головного державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів по боржнику ОСОБА_1 з 01 жовтня 2021 року по лютий 2024 року з врахуванням оплати аліментів згідно банківської виписки АТ КБ "ПриватБанк" від 06 грудня 2023 року.

На обґрунтування позову позивач вказує, що відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 15 березня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 за період з жовтня 2021 року по лютий 2024 року становить 130 500,0 грн. Разом з тим, позивач добровільно сплачував аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що підтверджується наданою банківською випискою до державної виконавчої служби та наданою банківською випискою до даної позовної заяви, але державний виконавець врахував зазначені обставини та не вніс до автоматизованої системи виконавчих проваджень, як самостійно сплачені аліменти, оскільки стягувачем ОСОБА_2 надано інформацію щодо неврахування нею відповідних коштів, як таких, що сплачені в рахунок аліментів на утримання спільних неповнолітніх дітей. Тому змушений звернутися до суду для вирішення питання про зарахування вказаних коштів в рахунок заборгованості по аліментах.

Ухвалою судді від 13 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

16 травня 2024 року до суду від представника позивача - адвоката Сафіної О.Т. надійшла заява, якою недоліки усунуто.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 71 Закону визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до п. 1 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), виконавець розпочинає примусове виконання рішення про стягнення аліментів на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Стягнення аліментів здійснюється відповідно до вимог ст. 70 Закону та пунктів 3-10 розділу Х цієї Інструкції.

Пункт 4 розділу XVI Інструкції містить обов`язок виконавця обчислювати розмір заборгованості зі сплати саме аліментів на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що аліменти сплачуються позивачем у порядку примусового виконання рішення суду у межах виконавчого провадження № 73066283, відкритого на підставі виконавчого листа №485/1319/21, виданого Снігурівським районним судом Миколаївської області, з чого слідує, що вимога позивача у позовній заяві виникла у зв`язку з виконанням судового рішення, зокрема щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з позивача контроль та обрахунок якого має здійснюватися державним виконавцем у межах виконавчого провадження у відповідності до рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Як вбачається із змісту позовної заяви позивач фактично не погоджується із діями державного виконавця щодо нарахування певного розміру аліментів за указаний ним період, тобто оскаржує дії державного виконавця під час виконання судового рішення.

Тому даний спір підлягає розгляду у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» шляхом подання стороною виконавчого провадження скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби - до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ст. 447, ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

Верховний Суд у постановах від 01 квітня 2020 року у справі № 401/3734/16-ц, від 22 квітня 2020 року у справі № 523/7815/18, від 15 липня 2020 року у справі 645/5637/15-ц дійшов висновку, що спір про визнання незаконними розрахунків державного виконавця щодо заборгованості зі сплати аліментів може розглядатись у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивачем заявлено вимоги, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства (позовного провадження), у відкритті провадження по даній цивільній справі необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 186 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений права з цими вимогами звернутися до місцевого загального суду в порядку в порядку Розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 186 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), третя особа ОСОБА_2 , про визнання незаконним розрахунків державного виконавця щодо заборгованості зі сплати аліментів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя І. А. Квєтка

Дата складання ухвали 16.05.2024 р.