10.05.2024 Єдиний унікальний номер 205/5845/24
Провадження № 2з/205/376/24
УХВАЛА

10 травня 2024 року суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Костромітіна О.О., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В., Київський обласний державний нотаріальний архів, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню-,

В С Т А Н О В И В:

09.05.2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову.

Ознайомившись з заявою про забезпечення позову та додані до неї копії документів, суд вважає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду заяви про забезпечення доказів або позову справляється судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У заяві про забезпечення позову заявлено клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», вирішуючи яке суд виходить з наступного.

Згідно позовних вимог позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис.

У заяві про забезпечення позову, позивач просить зупинити стягнення у виконавчому провадженні №65821464, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В., з примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Закон України «Про захист прав споживачів» надає визначення поняттю «послуга», закріпленому пунктом 17 статті першої, як діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Вказаний спеціальний закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Відповідно до пункту 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

За пунктом 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відтак, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Враховуючи вищенаведене, на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, норма Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється, а тому суддя доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів» та необхідність сплати позивачем судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, заявником не надано підтвердження сплати судового збору.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на наведене, заяву про забезпечення позову слід повернути заявнику.

Керуючись статтями 151, 153 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В., Київський обласний державний нотаріальний архів, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повернути заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.О.Костромітіна

.