Провадження №2/523/5393/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Орлова В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 523/13369/24 за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Лапін К.А. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 13.12.2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у борг грошові кошти у розмірі 2000,00 дол. США, а останній зобов`язався повернути суму позики у строк до 26.12.2023 року. Факт одержання ОСОБА_3 грошових коштів підтверджується Розпискою від 13.12.2023 року. Однак, ОСОБА_3 у визначений строк не виконав взятого на себе зобов`язання щодо повернення отриманих у позику грошових коштів, у зв`язку з чим станом на 09.08.2024 року у відповідача виникла заборгованості за порушення умов договору в розмірі 2000,00 дол. США сума основного боргу позики від 13.12.2023 року. Позивач звертався до відповідача із письмовою вимогою повернути отримані у позику кошти, однак ОСОБА_3 така була проігнорована. Оскільки, відповідач відмовляється в добровільному порядку виконати взяті на себе зобов`язання, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за Договором позики від 13.12.2023 року в розмірі 2000,00 дол. США, що станом на дату складання даного позову становить 81969,40 грн та судові витрати.

Суд констатує, що представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 було надано до суду відзив на позову заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні даного позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи свої заперечення щодо поданого позову представник відповідача вказує на те, що розписка містить значну кількість недоліків, через які фактично неможливо достеменно встановити особу позикодавця та позичальника. У розписці невірно вказаний РНОКПП позичальника, а саме замість вірного « НОМЕР_1 » зазначено « НОМЕР_2 ». Помилки також допущені у номері паспорта ОСОБА_3 . Окрім того, розписка містить дописки від руки, які не відповідають суті розписки, зокрема, щодо строку повернення грошових коштів. Дата розписки 13.12.2023 року, строк повернення 26.12.2023 року. А термі користування грошима становить 1 місяць. Розписка не містить точної вказівки на валюту, в якій була отримана позика. Позивач вважає за потрібне стягнути із відповідача кошти у доларах США, проте розписка не свідчить про те, що кошти були передані саме у вказаній валюті. Окрім того, відповідач стверджує про те, що він отримав грошові кошти у вигляді нових тайванських доларів.

Представником позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 було надано відповідь на відзив, в якому зазначає про те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 13.12.2023 року, була досягнута домовленість про позику. На підтвердження цього ОСОБА_3 видав розписку про отримання грошової суми у борг. Сума була встановлена у розмірі 2000 (дві тисячі ) доларів. Строк виконання 26.12.2023 року, або один місяць з дати складання розписки. Форма розписки не передбачена діючим законодавством України, а тому сторони Позикодавець та Позичальник самостійно узгоджують форму та вимоги до розписки. Своїм підписом та передачею оригінала розписки Позикодавцю, Позичальник повністю погоджується з її текстом та приймає відповідні зобов`язання по поверненню грошових коштів. Дані Позичальника були отриманні з інформації, яку останній надав у вигляд скріншоту з дії. Номера документів були переписані вірно, лише відбулася технічна описка у однієї цифрі замість цифрі «5», була зазначена цифра «6». Існуюча інформація в розписці: номера паспорту, ІПН, домашня адреса надає можливість ідентифікувати Позичальника в повному обсязі. Помилка у році народження Позикодавця, також не є порушенням умов розписки, оскільки оригінал розписки залишається у Позикодавця, який надав кошти. В нього є право, чи особисто отримати належне виконання , чи передати це право до третьої особи.

Стосовно дописок від руки, то представник позивачка зазначив, що вони тільки деталізують прийняті на себе Позичальником зобов`язання. Строк дії розписки встановлений один місяць від дати складання розписки. Дата складання 13.12.2023р., тобто 12.01.2024р., грошові кошти у будь-якому разі повинні були бути повернуті, однак це не відбулося. Таким чином, посилання представника відповідача на нібито існуючи недоліки розписки ніяким чином не спростовують її складання та прийняття відповідних зобов`язань гр. ОСОБА_3 , щодо повернення грошових коштів Позикодавцю у визначений термін.

Щодо посилання на не визначеність валюти у тексті розписки. Із загального правила ділових звичаїв, у більшості випадків по розписці передаються, ліквідні валюти долар США, Євро, Фунт Стерлінгов тощо. Так, їх курсова вартість завжди вище ніж у інших валют світу. Ніхто не буде брати у борг в Україні суму в австралійських доларах, східно карибських доларах, багамських доларах тощо, оскільки це безглуздо, та більш того не буде відповідати меті та діловим звичаям, які використовуються в нашій країні. У відзиві не зазначено жодного слова про той факт, що гр. ОСОБА_3 , не брав кошти, не складав розписку від 13.12.2023р., тільки посилання на недоліки самої розписки. А тому, відповідач визнав факт складання розписки від 13.12.2023р., та у подальшому визнав позовні вимоги, оскільки не було надано доказів зворотного.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно приписів ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

По справі встановлено, що 13.12.2023 року відповідач ОСОБА_3 отримав у позику від ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 2000,00 дол. США із зобов`язанням повернути отримані у позику грошові кошти в строк до 26.12.2023 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи Розпискою від 13.12.2023 року, підписаною власноручно ОСОБА_3 .

Даний факт відповідачем спростовано не було.

У визначений у розписці строк відповідачем кошти повернуті не були, у зв`язку з чим позивач звернувся із письмовою вимогою до ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_5 встановлює 30-ти денний термін повернення грошової суми у розмірі 2000,00 дол. США в готівковій формі, шляхом фактичної передачі її позикодавцю, що підтверджується наявною в матеріалах справи письмовою вимогою про повернення боргу від 10.06.2024 року.

У відповідності з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Даний висновок зроблено Великою Палатою ВС у постанові від 16.01.2019 року у справі № 464/3790/16-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окрім того, у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Так, відповідно до вказаних висновків Верховного Суду, досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні також виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Суд вважає, що наявний у матеріалах справи оригінал Розписки від 13.12.2023 року є належним письмовим доказом укладення між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договору позики в указаній в ній сумі. Вона підтверджує як його укладення, так і умови договору, суму позики, дату отримання коштів в борг, зобов`язання їх повернення у визначену в ній дату; а також засвідчує отримання відповідачем (боржником) від позивача (кредитора) вказаної грошової суми. Розписка також підтверджує право позивача вимагати від відповідача повернення суми боргу, і обов`язок відповідача виплатити позивачу зазначену суму боргу.

31.10.2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 707/2606/16-ц, провадження № 61-28762св18), досліджуючи питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, зробив наступний висновок, статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Встановивши наявність складеної ОСОБА_3 розписки про отримання в борг у позивача коштів, що було обумовлено сторонами у розписці, підписано власноручно відповідачем, факт неповернення цих коштів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики (розпискою) суми боргу в розмірі 2000,00 дол. США.

Щодо твердження відповідача про те, що він отримав грошові кошти у вигляді нових тайванських доларів, суд констатує, що на підтвердження вищевказаного твердження стороною відповідача не було надано жодного доказу. Окрім того, стороною відповідача не було надано суду жодного доказу про те, де саме такі грошові кошти, у вигляді нових тайванських доларів, були витрачені.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 527 боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 526, 525, 530, 610, 612, 625, 1046 1049 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за Договором позики від 13.12.2023 року в розмірі 2000/дві тисячі/доларів США, що станом на день звернення до суду з даним позовом еквівалентно 81969/вісімдесят одна тисяча дев`ятсот шістдесят дев`ять/гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений позивачкою судовий збір в розмірі 1211/одна тисяча двісті одинадцять/грн. 20 коп.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У зв`язку із перебуванням головуючої-судді у відрядженні, пов`язаним із навчанням, повний текст судового рішення складено 25 листопада 2024 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер