Провадження № 2/127/3435/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Шаміної Ю.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №0 про споживчий кредит від 30 серпня 2018 року в розмірі 23092,14 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 30 серпня 2018 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 № рахунку НОМЕР_2 відповідно до умов якого відповідач отримала споживчий кредит у розмірі 3899,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач, у порушення умов договору, своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за вказаним договором.

24.05.2021 року між позивачем та АТ «Укрсиббанк» укладено договір факторингу №208, згідно якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги включно ї до ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 № рахунку НОМЕР_2 від 30.08.2018 року.

Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, його заборгованість становить 23092,14 грн, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 18746,24 грн, прострочена заборгованість за відсотками - 4345,90 грн. У зв`язку із порушеннями відповідачем умов кредитного договору, йому було надіслано досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості. Позичальник не виконала свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит, за таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 0 № рахунку НОМЕР_2 від 30.08.2018 року у розмірі 23092,14 грн та 2422,40 грн судового збору.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 вересня 2024 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб.

Відповідач ОСОБА_1 скористалась своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, та через свого представника адвоката Хейніса О.Г., 23.09.2024 подала до суду відзив, у якому вказала, що не визнає позовні вимоги, оскільки із доданих до позову доказів вбачається, що АТ «Укрсиббанк» та позивачем укладено договір факторингу 24.05.2021 року, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №0 від 09.02.2018 року АТ «Укрсиббанк» передало позивачу. 24.05.2024 року позивач надіслав відповідачці досудову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором в сумі 23092,14 грн. Вказану суму заборгованості відповідачка погасила АТ «Укрсиббанк» 23.05.2024 року, тобто ще до укладення договору факторингу між АТ «Укрсиббанк» та позивачем. Так, 23.05.2021 року відповідачка погасила вказану суму, що відображено у виписці по рахунку за розрахунковий період 26.04.2021-26.05.2021 року, яка надана позивачем до суду. У виписці за період з 26.05.2021 року по 25.06.2021 року відображено, що борг відповідачки по рахунку становить 0 грн. Отже, на думку представника відповідача, у відповідачки відсутній борг перед позивачем. Повідомлено про понесення витрат на професійну правничу допомогу.

30.09.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача, у якій просив задовольнити позовні вимоги. Позивач вважає аргументи наведені у відзиві на позовну заяву відповідача безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання. У наданій позивачем копії руху коштів по рахунку картки з лімітом дійсно зазначено, що заборгованість відповідача за розрахунковий період 26.05.2021 - 25.06.2021 року складає 0,00 грн. Проте даний платіж було здійснено не ОСОБА_2 , а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на виконання, укладеного з АТ «Укрсиббанк» договору факторингу №208 від 24.05.2021 року. Відповідно до п. 3.2 вказаного договору фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування одним платежем в дату підписання сторонами реєстру боржників. На підтвердження виконання ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» умов договору до позовної заяви було долучено платіжне доручення №31194 від 24.05.2021 року, яке підтверджує оплату суми фінансування за договором, а також 2 сторінку руху коштів по рахунку картки з лімітом. Зауважив, що ОСОБА_2 не долучила до відзиву жодної платіжної інструкції про погашення кредитної заборгованості за договором, а отже не довела факт відсутності вказаної заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного.

На підтвердження заявлених позовних вимог, позивач подав до суду: копію анкети-заяви на надання споживчого кредиту; копію паспорта споживчого кредиту-Інформаційний лист (інформація, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит) від 09.02.2018; копію договору № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 09.02.2018 року; копію Руху коштів по рахунку картки з лімітом; копію паспортних даних відповідача та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; копію договору факторингу № 208 від 24.05.2021; копію акту взаємозаліку від 24.05.2021; копію акту приймання-передачі права вимоги від 24.05.2021; копію реєстру боржників до договору факторингу № 208 від 24.05.2021; копію платіжного доручення №31194 від 24 травня 2021 року; копію розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0 № рах НОМЕР_2, копію досудової вимоги.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, ОСОБА_1 звернулась до АТ «УкрСиббанк» та підписала анкету-заявку 09.02.2018 на надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого банк надає споживчий кредит строк користування кредитом - 6 місяців, сума кредиту 3899,00 грн, перший внесок 500,00 грн, строк дії ліміту кредитування 24 місяці.

09.02.2018 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Рахунок НОМЕР_5 у валюті «гривня» відкрито 09.02.2018 року.

Згідно з п. 4.1 договору банк відкриває позичальнику та обслуговує на умовах тарифного плану Револьверна Кредитна Картка «Шопінг картка», окремий картковий рахунок № НОМЕР_2 , який використовується згідно з режимом поточного рахунку. Сторони домовились, що цей договір містить заяву клієнта на відкриття карткового рахунку і подання окремої заяви не вимагається.

Відповідно до п.4.2. договору строк дії ліміту кредитування 24 місяці з дати встановлення ліміту (з можливістю подальшої пролонгації); процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки 55,00% річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, 55,00% річних; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями, для яких діє пільговий період 0,0001% річних.

Відповідно до п.4.3. договору орієнтовна сукупна вартість користування додатковим кредитом: розрахунок карткою в терміналі 8000 грн, орієнтовна сукупна вартість додаткового кредиту абсолютне подорожчання кредиту 3086,60 грн/3773,70 грн, реальна процентна ставка 38,6%/47,2%.

Відповідно до «Руху коштів по рахунку картки з лімітом», доданого до позовної заяви, розрахунковий період 26.05.2021 - 15.04.2021, рахунок - НОМЕР_3 , адресований відповідачу.

У повідомленні зазначено: «Шановний клієнте, відповідно до умов Кредитного договору Вам необхідно в строк до 20.05.2021 поповнити Ваш картковий рахунок щонайменше на суму 6147,03 гривень». Крім того, зазначено, що на початок періоду баланс заборгованості складає 22204,30 грн., на кінець періоду - 23092,14 грн. Також 25.04.2021 року була проведена операція на рахунку, тип операції - стандартні проценти, сума у валюті транзакції: 887,84 грн., сума у валюті рахунку: - 887,84 грн.

Відповідно до Руху коштів по рахунку картки з лімітом, розрахунковий період 26.04.2021 - 25.05.2021, рахунок - НОМЕР_3 , адресований відповідачу.

У повідомленні зазначено: «Шановний клієнте, відповідно до умов Кредитного договору Вам необхідно в строк до 22.06.2021 року поповнити Ваш картковий рахунок щонайменше на суму 0,00 грн.». Зазначено, що на початок періоду заборгованість: 23092,14 гривень, на кінець періоду - 0,00 грн. Також відображено, що 23.05.2021 року була проведена операція на рахунку, тип операції - зарахування коштів, сума у валюті рахунку: + 23092,14 грн.

24 травня 2021 року між АТ «УкрСиббанк» та позивачем ТОВ «ФК «Кредит-капітал» було укладено договір факторингу № 208, відповідно до умов договору факторингу, за цим договором клієнт відступає фактору, а фактор зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписуються сторонами у паперовому вигляді.

Відповідно пунктів 4.1, 4.2 договору факторингу, право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у фактора виникає в день підписання акту приймання-передачі права вимоги (Додаток № 1.2 до цього Договору), за умовами сплати фактором суми фінансування у порядку, визначеному Договором. Після підписання акту приймання-передачі права вимоги клієнт втрачає права на будь-які платежі боржників в оплату їх заборгованостей за первинними договорами, за якими право вимоги перейшло до фактора.

24 травня 2021 представниками АТ «УкрСиббанк» та позивача було підписано Акт приймання-передачі права вимоги за договором факторингу № 208 від 24 травня 2021 року.

Згідно з реєстром боржників до Договору факторингу № 208 від 24.05.2021 до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» від АТ «УкрСиббанк» перейшло право вимоги за кредитним договором № 0 від 30.08.2018 року укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 на загальну суму заборгованості 23092,14 грн., кількість днів прострочення - 121.

Акт приймання-передачі права вимоги між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було підписано 24.05.2021, згідно з пунктом 3 якого клієнт та фактор підтверджують, що відступлення прав вимоги набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього Акту приймання-передачі, як передбачено договором.

24 травня 2021 року згідно з платіжним дорученням № 31194 позивач сплатив АТ «УкрСиббанк» плату за відступлення права вимоги згідно з договором факторингу № 208 від 24.05.2021 року у загальній сумі 1707693,64 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №0 у ОСОБА_2 існує заборгованість в сумі -23092,14 грн.

Разом з тим, враховуючи, що згідно з наданим позивачем «Рухом коштів по рахунку картки з лімітом» за розрахунковий період 26.04.2021 - 25.05.2021 року заборгованість відповідача відсутня.

Наданий позивачем «розрахунок заборгованості» неможливо вважати розрахунком у розумінні цього поняття, оскільки жодних розрахунків як таких не містить, а фактично являє собою таблицю з двох рядків, увесь дослівний зміст яких наступний: «заборгованість по тілу кредиту - 18746,24 грн., заборгованість по відсоткам - 4345,90 грн., комісія - 0, загальна сума заборгованості -23092,14 грн.».

Жодних даних про дату і суму отриманих кредитних коштів в межах ліміту кредитування, період нарахування заборгованості, порядок формування суми заборгованості за основним боргом та період її виникнення, порядок нарахування суми відсотків вказаний розрахунок, взагалі без дати його проведення, не містить та суперечить «Руху коштів по рахунку картки з лімітом», в якому відображено погашення кредитної заборгованості 23 травня 2021 року.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до Руху коштів по рахунку картки з лімітом, розрахунковий період 26.04.2021 - 25.05.2021, рахунок - НОМЕР_3 , адресований відповідачу. У повідомленні зазначено: «Шановний клієнте, відповідно до умов Кредитного договору Вам необхідно в строк до 22.06.2021 року поповнити Ваш картковий рахунок щонайменше на суму 0,00 грн.». Зазначено, що на початок періоду заборгованість: 23092,14 гривень, на кінець періоду - 0,00 грн. Також відображено, що 23.05.2021 року була проведена операція на рахунку, тип операції - зарахування коштів, сума у валюті рахунку: + 23092,14 грн.

Отже, відповідно до Руху коштів по рахунку з лімітом (розрахунковий період: 26.04.2021 року - 25.05.2021 року), дата операції з повного погашення заборгованості -23 травня 2021 року, в той час як договір факторингу №208 укладений 24 травня 2021 року, дата платіжного доручення № 31194 про сплату фактором суми фінансування - 24 травня 2021 року, реєстр боржників до Договору факторингу № 208 від 24 травня 2021 року підписано сторонами договору 24 травня 2021 року.

З наведених письмових доказів вбачається, що грошові кошти в сумі 23092,14 гривень надійшли на картковий рахунок відповідача 23 травня 2021 року, тобто раніше, ніж було укладено вищезазначений договір факторингу від 24 травня 2021 року та платіжне доручення №31194 від 24 травня 2021 року.

Посилання представника позивача у відповіді на відзив на позовну заяву, що вказана сума була сплачена позивачем, а не відповідачем, на виконання укладеного з ПАТ «УкрСиббанк» Договору факторингу №208 від 24.05.2021 року відповідно до п. 3.2 вказаного Договору, суд не приймає до уваги, оскільки дата операції зазначена - 23 травня 2021 року, а Договір факторингу №208 укладено 24 травня 2021 року, дата платіжного доручення № 31194 - 24 травня 2021 року.

Крім того, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пунктів 60-62, 65 Положення «Про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018 року, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку.

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам та органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України.

У постановах Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі № 169/506/17, від 24 червня 2021 року у справі № 686/19271/19 зроблено висновки, що факт отримання та повернення грошових коштів доводять банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунку, а також прибуткові та видаткові касові ордери у разі внесення (виплати) грошей до (з) каси товариства.

Отже, належними та допустимими доказами внесення/повернення особою коштів у готівковій формі можуть бути прибуткові та видаткові касові ордери, а у випадку внесення/повернення коштів у безготівковій формі таким доказом може бути відповідна банківська виписка.

У частині третій статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зазначено, що інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Відповідно до висновків Верховного Суду у вказаних постановах, на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку систематизується інформація, що міститься в первинних документах. Відповідальність за будь-які розбіжності, що містяться у первинних документах та регістрах бухгалтерського обліку, несуть особи, які склали та підписали ці документи, власник або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством. Самі лише регістри синтетичного та аналітичного обліку не є належним та достатнім доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій, якщо інформація, відображена в них, не підтверджена первинними документами. Тобто регістри синтетичного та аналітичного обліку є доказом повернення боргу за умови, що інформація, яка в них відображена, підтверджена первинними документами.

Таким чином, банківська виписка по особовому рахунку є належним доказом отримання кредитних коштів саме відповідачем, їх суми та розміру сплачених коштів відповідачем на погашення заборгованості.

З матеріалів справи встановлено, що ні банківської виписки з особового рахунку клієнта ОСОБА_3 , тобто первинних документів про здійснення між сторонами фінансових операцій за період з дня укладення кредитного договору - 09.02.2018 року та до 24 травня 2021 року ( день укладення договору факторингу), ні розрахунку заборгованості за вказаний період ( з відображенням дати та суми отриманих кредитних коштів, їх погашення, нарахування відсотків) позивачем до позовної заяви надано не було, а тому відсутні докази, що підтверджують факт отримання відповідачем кредитних коштів, період нарахування процентів, період прострочення платежів.

Враховуючи наведені вище і встановлені судом обставини справи та зазначені норми права, суд дійшов висновку про недоведеність обставин, які мають значення для справи і на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, не надання позивачем належних доказів, які підтверджують наявність заборгованості відповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за недоведеністю позовних вимог.

Згідно з ч. 1, п.1 ч. ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 5, 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо).

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано договір про надання правової допомоги від 05 серпня 2024 року, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Хейніс О.Г., Додаткову угоду №2 до Договору про надання правової допомоги від 05 серпня 2024 року підписану 20 вересня 2024 року, у пункті 1.5. якої визначено, що 15000,00 грн клієнт сплачує адвокату під час укладання цієї додаткової угоди. Сторони за цією додатковою угодою домовились, що адвокат зобов`язується надати клієнту наступні послуги: підготувати та подати до Вінницького міського суду Вінницької області від імені клієнта відзив по справі №127/24228/24 за позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до клієнта про стягнення заборгованості. Додано квитанцію до прибуткового касового ордеру №20/09/2024 від 20.09.2024 року на суму 15000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наявні в матеріалах справи документи не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному заявником розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має відповідати вимогам п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України та критерію розумної необхідності таких витрат.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, виходячи із предмету спору, обґрунтованості витрат, пропорційності ( співмірності) до предмета спору, враховуючи, що в судове засідання суду сторони не з`явились, справа була розглянута в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами, враховуючи заяву позивача про неспівмірність витрат, суд вважає, що витрати відповідача на послуги адвоката в сумі 15000,00 грн. є завищеними, неспівмірними з предметом спору, складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт та не відповідають критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги обсяг вчинених процесуальних дій представником відповідача, обсяг виконаної адвокатом роботи, враховуючи складність справи, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також з урахуванням заперечення представника позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з позивача, до суми 5000 грн.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 628, 629, 634, 638, 639, 642, 1048, 1049, 1054, 1055, 1077, 1082 ЦК України, ст. 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», , місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, м. Львів, Львівська область;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна