Справа № 445/2562/23
провадження № 2/445/291/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

01 квітня 2024 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бакаїм М. В.

секретаря судового засідання Назар С.М.

позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Золочів в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним проступком,

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_1 30.10.2023 звернулась в суд із позовом, у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 1240 грн та 15000 грн моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (проступком), передбаченим ч. 1 ст.125 КК України.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17.05.2023 року Золочівський районний суд Львівської області розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження справа про обвинувачення ОСОБА_2 кримінальне провадження № 00000104 від 30.09.2022 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України визнав винним ОСОБА_2 та призначив йому покарання у виді штрафу у розміри 850 (вісімсот пя`десят ) гривень, оскільки ОСОБА_2 02.09. 2022 року, близько 14 год.30 хвилин, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись поблизу житлового будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, вступив у словесний конфлікт із потерпілою ОСОБА_1 , він умисно, з мотивів особистих неприязних відносин, розуміючи противоправний характер своїх дій та їх суспільно - небезпечні наслідки направленні на завдання фізичного болю ОСОБА_1 наніс один удар кулаком своєї правої руки в праву сторону голови ОСОБА_1 внаслідок вищевказаної противоправної дії, ОСОБА_2 завдав фізичного болю ОСОБА_1 . Такі дії ОСОБА_2 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару. Який завдав фізичного болю і не створив тілесних ушкоджень. Вина відповідача у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, перевірених і послідовно досліджених доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення. ідповідач визнав свою вину на досудовому слідстві, що підтверджується матеріалами справи. Вказує, що добровільно відповідач завдану шкоду не відшкодував. Тому позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. Позивача просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1240 грн та 15000 грн моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (проступком), передбаченим ч. 1 ст.125 КК України.

Ухвалою від 08.01.2024 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила такі задоволити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив не подав.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона працює медсестрою, приходила, у вересні 2009р. до ОСОБА_1 колоти уколи згідно призначеного лікування лікаря невролога.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він є чоловік позивачки та підвердив факт, що після дано кримінального злочину, позивачка зазнала моральної шкоди, яка полягала в перебуванні стресу, страх за своє життя, вона страждала від болю, хвилювалася, порушився її звичайний уклад життя, вона змушена отримувати психічну допомогу фахівця - психолога, на якого не має коштів, в неї погіршується емоційний стан і стан здоров`я, виникли сильні душевні страждання.

За таких обставин, розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача ОСОБА_2 проти чого позивачка не заперечує.

Заслухавши пояснення позивачки, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті (частина 1 статті 1167 ЦК України).

Тобто частина перша статті 1167 ЦК України визначає: по-перше, особу, відповідальну за моральну шкоду, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди, зокрема наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Зобов`язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин.

Складовими для настання відповідальності за завдання шкоди є: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача; вина. Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковими. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14 (провадження № 61-21956св19) вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Відповідно до вироку Золочівського районного суду Львівської області у справі № 445/1469/22 від 17 травня 2023 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 ( п"ятдесять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян становить 850,00 ( вісімсот п"ятдесять грн. 00 коп.). Також з вироку вбачається, що потерпілим внаслідок вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку є ОСОБА_1 . Вказаний вирок набрав законної сили 30.06.2023 року.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.7ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно із наданим фіскальним чеком ПП "Фармацевтична компанія "Здорова Родина позивачкою ОСОБА_1 оплачено 1240 грн.

Згідно копії довідки від 02.09.2022, 05.09.2022, 09.09.2022 року ОСОБА_1 , дійсно зверталася до Золочівської ЦРЛ лікаря невропатолога - Сидій З.І., за медичною допомогою, з даного огляду вбачається, що їй було призначено лікування.

Аналізуючи зазначені вище обставини, суд прийшов до висновку, що позивачкою ОСОБА_1 доведено належними та допустимим доказами завдання їй матеріальної шкоди, а саме те, що вона понесла витрати, пов`язані із лікуванням, в сумі 1240 грн, які слід стягнути в її користь з відповідача.

Щодо позовних вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди, суд враховує таке.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказуванню не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди, є сам по собі факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

Разом з тим, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» від 28.05.1985), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Суд вважає доведеним, що дії відповідача ОСОБА_2 02.09.2022 були неправомірними і цими неправомірними діями позивачці ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду; між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивачки, та наслідками у вигляді завдання моральної шкоди, є причинно-наслідковий зв`язок.

Судом встановлено, що умисними діями відповідача ОСОБА_2 позивачці ОСОБА_1 завдані тілесні ушкодження, внаслідок чого остання, отримала стрес, страх за своє життя, вона страждала від болю, хвилювалася, порушився її звичайний уклад життя, вона змушена отримувати психічну допомогу фахівця - психолога, на якого не має коштів, в неї погіршується емоційний стан і стан здоров`я, виникли сильні душевні страждання.

Внаслідок неправомірних дій відповідача потерпілій завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, та в порушенні стосунків з оточуючими її людьми.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить із ступеня завданих ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, ступеня та характеру перенесених позивачкою моральних страждань, що були викликані перенесенням нею фізичного болю та вимушеними змінами у її житті. Також суд враховує вимоги розумності та справедливості. Окрім цього, суд звертає увагу на те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути співмірним нанесеній моральній шкоді, при цьому відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

Позивачка ОСОБА_1 оцінює компенсацію за нанесену їй моральну шкоду відповідачкою у розмірі 15000 грн.

Разом з тим, позивачкою у повній мірі доведено підтвердження заподіяння їй моральних чи фізичних страждань, викликаних діями відповідача у заявленому розмірі відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, аналізуючи наведені вище норми чинного законодавства, з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, що повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, враховуючи тривалість періоду з часу вчинення неправомірних дій відповідачкою, а також, виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме стягнення моральної шкоди в розмірі 15000 грн.

Щодо судового збору, слід зазначити таке.

Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка на підставі п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір`звільнена від сплати судового збору при поданні даної позовної заяви.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст. ст.2,10, 12, 258, 259,263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним проступком, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним проступком - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 1240 грн та моральної шкоди в розмірі 15000 грн, в загальній сумі 16240 (шістнадцять тисяч двісті сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1 073 (однієї тисячі сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 01.04.2024.

Суддя М. В. Бакаїм