Справа № 159/35/24
Провадження № 2/159/403/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши в м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), від імені якого діє представник ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про стягнення боргу та штрафних санкцій за договором позики, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу та штрафних санкцій за договором позики.

Позов обґрунтовано тим, що 17.08.2020 року ОСОБА_3 було отримано у борг від ОСОБА_1 5000,00 (п`ять тисяч) доларів США, що підтверджується розпискою, власноруч складеною ОСОБА_3 .

Відповідно до вказаної розписки, відповідач підтверджує факт перепозичення коштів у сумі 5000,00 доларів США у ОСОБА_1 та зобов`язується повернути кошти до 31.12.2020 року.

Позивач неодноразово звертався до відповідача щодо повернення заборгованості, однак вимога залишилась не виконаною, відповідач уникає зустрічі з ОСОБА_1 , а тому, зважаючи на це, станом на 27.12.2023 року, сума невиконаного зобов`язання відповідача становить 5000,00 доларів США, що згідно курсу долара до гривні, встановленого НБУ на день формування позовної заяви, становить 186842,00 грн.

Крім цього, представник позивача вказує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з порушенням відповідачем положень цивільного законодавства України про недопущення односторонньої відмови від виконання зобов`язань, укладених в двосторонньому добровільному порядку, за прострочення платежів позивачем було нараховано пеню, яка складає 37214,83 грн.

Крім цього, представник позивача вказує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Таким чином, позивачем було нараховано три відсотки річних, що становить 16754,35 грн.

З огляду на вищезазначене та невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення боргу, позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості та штрафних санкцій внаслідок неповернення грошових коштів та застосування новації у борговому зобов`язанні.

Покликаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , просила суд стягнути з відповідача на користь позивача: 5000 (п`ять тисяч) доларів США заборгованості за невиконання боргових зобов`язань; 37214, 83 грн. пені; 16754,35 грн. три відсотки річних за несвоєчасне виконання боргових зобов`язань. Крім цього, просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.02.2024 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

У строк встановлений судом, в тому числі повторно, відповідач відзив на пред`явлений позов не подав. Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, прийшов до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення даного позову.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов договору позики відповідачем.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно вимог ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до письмової розписки від 17.08.2020 року, відповідач ОСОБА_3 перепозичив в ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5000,00 доларів США.

Вказану суму позичених коштів відповідач зобов`язувався повернути до 21.12.2020 року.

Таким чином, сума основного боргу відповідача перед позивачем за договором позики від 18.08.2020 року становить 5000,00 доларів США.

Як встановлено судом, відповідач своїх зобов`язань по договору позики в повному об`ємі не виконав. Причини невиконання таких зобов`язань правового значення для справи не мають.

Таким чином, зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь позивача борг в сумі 5000,00 доларів США за укладеним між ними договором позики.

Будь-яких доказів на спростування вказаних вище обставин відповідач не подав.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розділу 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Виходячи з викладеного, суму 3 % річних слід нараховувати за період з 01.01.2021 року по 23.02.2022 року, виходячи із суми боргу 5000,00 доларів США, що, станом на день постановлення рішення, становить 6832,56 грн.

Натомість, позовна вимога про стягнення пені за невиконання боргового зобов`язання за розпискою до задоволення не підлягає.

У долученому до позовної заяви додатку № 1 щодо розрахунку пені вказано період з 29.06.2023 року по 27.12.2023 року, а тому, з врахуванням положень «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України та в межах позовних вимог, у період дії в Україні воєнного стану, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Таким чином суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 5000,00 доларів США грн. та 3% річних в сумі 6832,56 грн.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені останнім судові витрати в сумі 2408,11 грн. по сплаті судового збору.

В той же час, вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою, до задоволення не підлягає, оскільки понесення позивачем таких витрат не підтверджено документально.

В позовній заяві позивач зазначав, що докази оплати правової допомоги будуть надані безпосередньо у судовому засіданні, але не пізніше п`яти днів з дня ухвалення рішення.

Позивачу було відомо про те, що справа розглядається в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи, а тому, на переконання суду, позивач мав реальну можливість подати відповідні докази сплати таких судових витрат до закінчення судового розгляду.

Таким чином, з відповідача в користь позивача належить стягнути 2408,11 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 611, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), від імені якого діє представник ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про стягнення боргу та штрафних санкцій за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 5000 (п`ять тисяч) доларів США боргу за договором позики від 17.08.2020 року, 3% річних в сумі 6832 (шість тисяч вісімсот тридцять дві) грн. 56 коп. та судові витрати по справі в сумі 2408 (дві тисячі чотириста вісім) грн. 11 коп.

В задоволені решти вимог позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий П. Ю. БОЙЧУК