ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1518/23 Номер провадження 22-ц/814/1087/24Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Стеценко В.С.,

з участю представника позивача адвоката Гонтар В.М., представника відповідача адвоката Остахова В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Гонтар Валерієм Миколайовичем,

на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 12 жовтня 2023 року, постановлене суддею Маханьковим О.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Друга Кременчуцька державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

24.04.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом, у якому просить визначити йому додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування вимог позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

16.03.2023 він звернувся до державного нотаріуса Другої кременчуцької ДНК Полтавської області, де дізнався, що фактично пропустив строк прийняття спадщини, у зв`язку із чим йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, про що винесено постанову від 16.03.2023, а його брат ОСОБА_2 прийняв спадщину та за його заявою відкрита спадкова справа №65/2019 від 17.07.2019.

Вважає, що строк прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин, оскільки, починаючи із 2018 року, він доглядав за своєю непрацездатною дружиною ОСОБА_4 , яка після перенесеного інсульту, з урахуванням похилого віку, потребувала постійного догляду. Крім того, із 12.03.2020 на усій території України було встановлено карантин відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Він, позивач, є особою похилого віку та відноситься до групи ризику, тому дотримувався рекомендацій та вказівок медичних працівників та місцевої влади щодо обмеження права у громадських місцях, за можливості, перебувати вдома та вирішувати питання дистанційно.

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 12.10.2023 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини - відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем не доведено, що причини пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважними, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами.

Позивач, в інтересах якого діє представник - адвокат Гонтар В.М., із рішенням районного суду не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Із підстав, попередньо викладених у позовній заяві, доводить, що з поважних причин пропустив строк на прийняття спадщини. Так, починаючи із 2018 року він доглядав за своєю непрацездатною дружиною, яка після перенесеного інсульту потребувала постійного догляду та тривалого відновлювального лікування, у тому числі амбулаторного. Зазначає, що хоча існуюча судова практика і не вважає таку обставину поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, однак, законодавець не наводить вичерпного переліку підстав, які є поважними для його поновлення, тоді як хвороба його дружини об`єктивно унеможливлювала його своєчасне звернення із заявою до нотаріуса.

Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишилися карантинні обмеження щодо запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, яких позивач, перебуваючи у зоні ризику, дотримувався.

Звертає увагу, що заочним рішенням суду від 19.07.2023 цей позов було задоволено та у подальшому, за відсутності належного обґрунтування таке рішення скасовано, а у задоволенні позову безпідставно відмовлено.

11.01.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив представника відповідача - адвоката Остахова В.П., про залишення її без задоволення, а оскаржуваного судового рішення без змін, як законного та обґрунтованого.

Зазначає, що спадкодавець померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і строк на прийняття спадщини закінчувався 01.12.2019. Відтак, запровадження карантину на всій території України згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 не перешкоджало реалізації позивачем спадкових прав. Тоді як, перебування особи на карантинних заходах, як причина пропуску строку для прийняття спадщини, без встановлення інших об`єктивних, непереборних труднощів, не є поважною причиною для поновлення строку на прийняття спадщини. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №571/731/21 від 08.06.2022.

Звертає увагу, що позивач не пояснює, що перешкоджало направленню ним заяви про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку, а надані ним докази на підтвердження стану здоров`я дружини не містять жодних застережень щодо обмеження під час пересування при ході або неможливість пересуватися самостійно. Тоді як показання свідків підтверджують можливість позивача виходити з квартири, їздити у своїх справах, а отже можливість направити заяву поштою або звернутися до нотаріуса за місцем проживання.

Просить врахувати, що з моменту закінчення строку на прийняття спадщини пройшло майже 4 роки. Відповідач самостійно займався організацією поховання матері та після її смерті здійснює догляд за будинком, підтримує його в належному стані та несе усі фінансові видатки пов`язані з цим.

02.02.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшла заява заступника завідувача ДНК про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори та винести рішення на розсуд суду.

У суді апеляційної інстанції представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, наполягаючи на її задоволенні. Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених ним у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ./а.с.8/

27 вересня 1975 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 одружилися, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 ./а.с.9/

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ./а.с.175/

Постановою державного нотаріуса Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області Сороколат І.М. від 16 березня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , що належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмовляючи у вчинення нотаріальної дії, державний нотаріус виходив із того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (син) в строк до шести місяців з дня смерті не подав заяву про прийняття спадщини та не був зареєстрований разом з померлою за однією адресою на час відкриття спадщини, що підтверджується відміткою в паспорті, а тому відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії./а.с.10-11/

До позовної заяви додано відомості про стан здоров`я ОСОБА_4 , а саме: копію консультативного висновку спеціаліста від 04.07.2018; копію виписки КНМП - Лікарня інтенсивного лікування Кременчуцька №4701/2704 із медичної картки стаціонарного хворого від 04.09.2020; копії виписок із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №3286 11.09.2020; №962/345 від 20.12.2018; №1086/14 від 15.06.2018; №4668 від 18.07.2018; №4317/2320 від 20.08.2020; №6443/6451 від 04.11.2022; копії консультативних висновків спеціаліста ПП ЛДЦ - Арніка плюс від 23.08.2019, від 17.09.2019, від 15.10.2020, від 23.06.2020, від 06.07.2020, від 10.03.2021, від 30.01.2021./а.с.12-35/

У якості свідків у суді першої інстанції допитані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що близько 15 років товаришує з позивачем. У 2018 році у дружини позивача стався інсульт, вона потребувала догляду. Про смерть матері позивача свідку відомо зі слів останнього, коли саме вона померла йому не відомо.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що знайома з обома братами. Позивач є її кумом, у липні 2019 року у нього захворіла дружина, яка перенесла два інсульти. Свідку відомо, що спілкування з братом припинилися з часу хвороби дружини. Про смерть матері позивача брат не повідомив.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що знайомий з позивачем із 2014-2015 року, вони друзі, спілкується виключно по телефону. Про стан здоров`я дружини позивача свідку стало відомо зі слів останнього. В квартирі позивача свідок не був. Про смерть матері позивач не знав.

Відмовляючи у задоволенні вимог позову, районний суд виходив із того, що надані позивачем докази на підтвердження лікування його дружини не є достатніми для підтвердження поважності пропуску строку для прийняття спадщини.

Відтак, суд визнав, що позивачем не доведено того, що у зв`язку із хворобою дружини він не мав можливості вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини або надіслати її поштовою кореспонденцією.

Посилання позивача на поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-2, як підставу для надання судом додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини, суд відхилив, указавши, що з моменту смерті спадкодавця до запровадження карантину в Україні минуло більше дев`яти місяців, що не могло бути перешкодою для звернення позивачем до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Апеляційний суд погоджується із висновками районного суду. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду, переоцінки доказів та довільного тлумачення норм права на власну користь.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від 21.05.2020 у справі №404/251/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Наведений перелік не є вичерпним та дозволяє застосування до спірних правовідносин аксіоми цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Проте не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Такий висновок сформовано Верховним Судом у постанові від 12 червня 2019 року у справі №562/713/18.

Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суд, сформованій, зокрема, у справах №487/2375/18від 30.01.2020, №450/1383/18від 31.01.2020.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку поданим доказам, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не довів існування об`єктивних та нездоланних перешкод для прийняття ним спадщини після смерті матері.

При вирішенні спору районний суд об`єктивно виходив із того, що надані позивачем докази щодо неможливості подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку із тим, що, починаючи із 2018 року, він доглядав за своєю непрацездатною дружиною ОСОБА_4 , яка потребувала постійного догляду, не є достатніми для підтвердження поважності пропуску строку для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги викладеного не спростовують, а надані ним відомості щодо стаціонарного лікування хворого, його дружини, підтверджують загальний хворобливий стан та потребу в лікуванні у період, що виходить за межі строку для прийняття спадщини, зокрема, із 06.07.2018 по 18.07.2018, із 06.12.2018 по 20.12.2018, із 05.08.2020 по 20.08.2020, із 26.08.2020 по 04.09.2020, із 08.09.2020 по 11.09.2020, із 29.10.2022 по 04.11.2022, а тому не свідчать про наявність об`єктивних та непереборних перешкод для прийняття ним спадщини у період із 01.06.2019 по 01.12.2019.

Факт перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я у всіх випадках не може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку. Важливими у цьому аспекті є тривалість стаціонарного лікування та ступінь захворювання.

Тоді як наявні відомості про перебування дружини позивача на стаціонарному лікуванні у період із 04.06.2019 по 15.06.2019, за відсутності доказів на підтвердження відсутності у позивача можливості вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за місцем його проживання або надіслати її поштовою кореспонденцією, не є достатніми доказами для поновлення строку, пропущеного на понад 3 роки.

Із урахуванням викладеного, а також враховуючи, що упродовж 6-ти місячного строку на прийняття спадщини (01.06.2019-01.12.2019) карантинні обмеження запроваджені не були та зворотної сили в часі не мають, доводи позивача про те, що у зв`язку із необхідністю запобігання зараженню та поширенню коронавірусної хвороби йому було створено перешкоди своєчасно подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті матері, є безпідставними. Оскільки позивач не був позбавлений можливості протягом шестимісячного строку після смерті матері подати заяву про прийняття спадщини прийняття за місцем відкриття спадщини (в межах одного населеного пункту) засобами поштового зв`язку, або ж іншими доступними засобами.

Доводи апеляційної скарги, які є подібними доводам позовної заяви, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та значною мірою зводяться до переоцінки доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Керуючись ст.ст.367,368, 374, 375, 381- 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Гонтар Валерієм Миколайовичем, - залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 12 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01.03.2024.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак