Номер провадження: 22-ц/813/5931/24
Справа № 523/6891/24
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович,

заінтересована особа Акціонерне товариство «Укрсиббанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21.05.2024 у складі судді Кисельова В.К.,

встановив:

У квітні 2024 року, ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Одеського виконавчого округу Парфьонова Г.В., за участю заінтересованої особи АТ «Укрсиббанк». В обґрунтування якої зазначила, за відкритими даними сайту АСВП представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 15.04.2024 отримав інформацію, що з 05.04.2024 відкрито виконавче провадження ВП №74664596 на користь стягувача АТ «Укрсиббанк» з боржника ОСОБА_1 . Проте ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу до АСВП поштовим або іншим зв`язком не отримувала станом на 15.04.2024. На підставі цього представником було подано до приватного виконавця Одеського виконавчого округу Парфьонова Г.В. клопотання про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП №74664596. 18.04.2024 представник ОСОБА_1 за довіреністю Єршов О.Є. в офісі приватного виконавця Одеського виконавчого округу Парфьонова Г.В. отримав супровідний лист №7665 від 05.04.2024, постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №74664596 від 05.04.2024 року та копію виконавчого листа, виданого 07.11.2019 по справі №2- 4127/10 (провадження №6/523/293/19). Вбачається, що стягувачем АТ «Укрсиббанк» поданий на примусове виконання дублікат виконавчого листа, виданий 07.11.2019 Суворовським районним судом міста Одеси, яким при цьому було відмовлено у задоволенні заяви АТ «Укрсиббанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Отже, стягувачем пропущений встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, та відмовлено судом у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Проте АТ «Укрсиббанк» недобросовісно подало отриманий дублікат виконавчого листа на примусове виконання, не надавши приватному виконавцю інформацію щодо не поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа до виконання судом. Приватний виконавець Одеського виконавчого округу Парфьонов Г.В. не звернув уваги на зазначені обставини і помилково ухвалив постанову про відкриття виконавчого провадження в порушення вимог ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», не повернув виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

Так рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 17.09.2010 року по справі №2-4127/10 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитними договорами №0 та №0 в розмірі 974166,90 грн. (в тому числі судом встановлено, що борг станом на 05.12.2008 дорівнює за договором №0 за тілом кредиту - 99380,05 доларів США, за процентами 1794,97 доларів США, пеня за тілом та процентами 11833,89 доларів США; за договором №0 за тілом кредиту 419,08 доларів США, за процентами 1794,77 доларів США, пеня за тілом та процентами 434,39 доларів США). Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 08.10.2019 року по справі №2-4127/10 [провадження №6/523/293/19] (оприлюднено у ЄДРСР 15.10.2019 - https://reyestr.court.gov.ua/Review/84866583) заяву АТ «Укрсиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа задоволено. Видано АТ «Укрсиббанк» (код ЄДРПОУ - 09807750, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12) дублікат виконавчого листа по справі №2-4127/10, виданого Суворовським районним судом міста Одеса 15.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 974 166 гривень 90 копійок та судових витрат в розмірі 1730 гривень. В задоволенні заяви АТ «Укрсиббанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовлено. Дослідивши матеріали справи, суд вважав, що «…заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволенню не підлягає, оскільки поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від сторони стягувача та пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій. Разом із тим, стягувач не зазначив поважності причин пропуску строку і дані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Неналежне ставлення працівників АТ «УкрСиббанк» до своїх функціональних обов`язків не може вважатися поважною причиною для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання…»

Таким чином, стягувач АТ «Укрсиббанк» скористався своїм правом на звернення до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, проте отримав відмову. Після зазначених обставин, стягувач АТ «Укрсиббанк» недобросовісно вирішив подавати дублікат виконавчого документа виданого 07.11.2019 по справі №2- 4127/10 (провадження №6/523/293/19) в порушення вимог ч.1 ст. 433 ЦПК України та ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» на примусове виконання без повідомлення відповідного відділу ДВС (приватного виконавця) про відсутність рішення суду про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. При цьому, при видачі дубліката виконавчого документа судом не був поновлений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, у дублікаті зазначений строк видачі 07.11.2019, проте правомірно, відповідно до п.7 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» не вказаний строк пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання від дати його видачі 07.11.2019 до 07.11.2022 (як це передбачено ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років). Як вбачається з відміток на дублікаті виконавчого листа від 07.11.2019, 14.01.2020 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.10 (ч.4) ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» Другим Суворовським ВДВС - виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. 11.03.2020 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.6 (ч.4) ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» Першим Суворовським ВДВС - виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону. Вбачається, що державний виконавець звернув увагу, що у дублікаті виконавчого листа від 07.11.2019 не зазначений строк пред`явлення дублікату виконавчого листа до виконання.

Стягувач АТ «Укрсиббанк» не оскаржив повернення виконавчого листа відділом ДВС на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» 11.03.2020, до суду що видав виконавчий документ, щодо приведення виконавчого листа у відповідність із зазначеними вимогами, також не звернувся оскільки вже існує рішення про відмову у поновлені строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. На третю незаконну спробу стягувача, державний виконавець вже «не помітив» порушень, та відкрив 04.06.2020 виконавче провадження ВП №62269770.

12.10.2021 представник боржника звернувся до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП №62269770. 21.10.2021 на офіційну адресу представника боржника надійшла скан-копія постанови державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гойди О.Ю. про відкриття виконавчого провадження від 04.06.2020.

Стягувач АТ «УкрСиббанк» звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з клопотанням про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання при розгляді заяви про видачу дублікату виконавчого документа. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 08.10.2019 по справі №2- 4127/10 [провадження №6/523/293/19] в задоволенні заяви АТ «Укрсиббанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовлено. Ухвала Суворовського районного суду міста Одеси від 08.10.2019 набрала законної сили, АТ «Укрсиббанк» в апеляційному порядку не оскаржена.

Отже, ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 08.10.2019 по справі №2-4127/10 [провадження №6/523/293/19] встановлені такі обставини, як пропущення стягувачем АТ «Укрсиббанк» строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, так і відсутність поважних підстав для його поновлення, які не потребують доказування. Проте дублікат виконавчого листа №2-4127/10 від 07.11.2019 року поданий стягувачем АТ «Укрсиббанк» на примусове виконання приватному виконавцю Одеського виконавчого округу Парфьонову Г.В..

При цьому приватний виконавець Одеського виконавчого округу Парфьонов Г.В. порушив вимоги п. 2 ч. 4. ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виключно з підстав недобросовісної поведінки стягувача АТ «Укрсиббанк», тому скаржник не заявляє вимоги про визнання неправомірності дій приватного виконавця, а тільки вимогу про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, яка є незаконною, оскільки строки для пред`явлення виконавчого листа від 07.11.2019 року до виконання в порядку ч.1 статті 433 ЦПК України та ч.6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» судом не поновлені стягувачу. В той же час, приватний виконавець Одеського виконавчого округу Парфьонов Г.В. мав обов`язок звернути увагу на той факт, що в дублікаті виконавчого листа від 07.11.1019 року судом не зазначений строк для його пред`явлення до виконання (з 07.11.2019 по 07.11.2022 року), отже виконавчий документ не відповідає вимогам п.7 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», що було самостійною підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

На підставі викладеного, заявниця просила визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №74664596 від 05.04.2024 року приватного виконавця Одеського виконавчого округу Парфьонова Г.В. на примусове виконання дубліката виконавчого листа №2-4127/10 від 07.11.2019 року, поновлення строку для пред`явлення якого стягувачем до виконання відмовлено ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 08.10.2019 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.05.2024 скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Одеського виконавчого округу Парфьонова Г.В., за участю заінтересованої особи - АТ «Укрсиббанк» щодо визнання неправомірною та скасування постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №74664596 від 05.04.2024 приватного виконавця Одеського виконавчого округу Парфьонова Г.В. на примусове виконання дубліката виконавчого листа №2-4127/10 від 07.11.2019 залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21.05.2024 та постановити нове судове рішення, яким визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №74664596 від 05.04.2024 приватного виконавця Одеського виконавчого округу Парфьонова Г.В. на примусове виконання дубліката виконавчого листа №2-4127/10 від 07.11.2019, поновлення строку для пред`явлення якого стягувачем до виконання відмовлено ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 08.10.2019.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, суд першої інстанції прийшов до хибного висновку, що АТ «УкрСиббанк» звертаючись до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення помилково вважав, що він пропустив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Суд першої інстанції самостійно переглянув та перерахував строки, і дійшов протилежного висновку (який вже встановлено ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 08.10.2019 року по справі №2-4127/10 [провадження №6/523/293/19], яка набрала законної сили), що в даному випадку сам факт мотивування з яких було відмовлено у поновленні строку в ухвалі суду від 08.10.2019 не має суттєвого значення, оскільки строк пред`явлення виконавчого листа до виконання регулюються виключно Законом України «Про виконавче провадження». Фактично суд першої інстанції перейняв на себе функції суду апеляційної інстанції і переглянув по суті судове рішення, незважаючи на преюдиціальні обставини, встановлені ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 08.10.2019, коли суд встановив, що стягувач не зазначив поважності причини пропуску строку і дані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Суд першої інстанції проігнорував правовий висновок Верховного Суду в постанові від 19.12.2019 року по справі №520/11429/17, де зазначено, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу, навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно.

Таким чином, суд першої інстанції в ухвалі від 21.05.2024 року висловив незгоду і поставив під сумнів ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 08.10.2019 року, і протиправно надав дозвіл стягувачу здійснювати примусове виконання виконавчого документа, поновлення строку на подання якого до виконання відмовлено судовим рішенням, яким набрано законної сили.

Крім того, судом першої інстанції не надано оцінки доводам скаржника щодо того, що в дублікаті виконавчого листа від 07.11.2019 року судом не зазначений строк для його пред`явлення до виконання (з 07.11.2019 по 07.11.2022 року), отже виконавчий документ не відповідає вимогам п.7 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», що було самостійною підставою для повернення приватним виконавцем виконавчого документа стягувачу.

У відзиві на апеляційну скаргу, АТ «УкрСиббанк», посилаючись на її необґрунтованість, просить суд залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21.05.2024 - без змін, оскільки районний суд правомірно залишив скаргу ОСОБА_1 без задоволення з урахуванням всіх обставин справи та чинного законодавства.

У додаткових поясненнях у справі, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г.В., посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги, просить суд її залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

В судове засідання, призначене на 10.10.2024 з`явився: представник скаржниці ОСОБА_1 адвокат Ягничук О.В.

Інші учасники справи до суду не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Від АТ «УкрСиббанк» надійшла заява, у якій заявник просить розглянути цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 за відсутністю представника АТ «УкрСиббанк».

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, пояснення представника апелянта, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 17.09.2010 року по справі №2-4127/10 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитними договорами №0 та №0 в розмірі 974166,90 грн. (в тому числі судом встановлено, що борг станом на 05.12.2008 року дорівнює за договором №0 за тілом кредиту - 99380,05 доларів США, за процентами 1794,97 доларів США, пеня за тілом та процентами 11833,89 доларів США; за договором №0 за тілом кредиту 419,08 доларів США, за процентами 1794,77 доларів США, пеня за тілом та процентами 434,39 доларів США).

На підставі вищевказаного рішення Суворовський районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 2-4127 від 15.11.2010р. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» боргу у загальному розмірі 975896 гривень 90 копійок.

07.02.2011р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 24334687 за виконавчим листом № 2-4127 від 15.11.2010р ;

06.05.2011р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа № 2-4127 від 15.11.2010р стягувачу;

10.07.2013р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 38762111

04.04.2014р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа № 2-4127 від 15.11.2010р стягувачу;

11.07.2014р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43971401;

12.03.2016р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа № 2-4127 від 15.11.2010р стягувачу;

21.10.2016р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52728616;

15.12.2017р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа № 2-4127 від 15.11.2010р стягувачу;

04.06.2020р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62269770 за дублікатом виконавчого листа №2-4127/10 від 07.11.2019 ;

01.12.2021р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа 2-4127/10 від 07.11.2019 стягувачу;

05.04.2024р. приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 74664596 за дублікатом виконавчого листа №2-4127/10 від 07.11.2019.

Отже з вищевказаної хронології руху виконавчого документу убачається, що оригінал виконавчого листа № 2-4127 від 15.11.2010 останній раз був повернутий стягувачу на підставі постанови державного виконавця Другого Малиновського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області Скрябіної А.Я. від 15.12.2017р.

Однак оригінал виконавчого листа № 2-4127 від 15.11.2010р. під час пересилання його стягувачу було втрачено.

У зв`язку з чим, АТ «Укрсиббанк» звернувся до Суворовського районного суду м.Одеси із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, поновлення строку на його пред`явлення, яку ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 08.10.2019 року по справі №2-4127/10 [провадження №6/523/293/19] було задоволено: видано АТ «Укрсиббанк» дублікат виконавчого листа по справі №2-4127/10, виданого Суворовським районним судом міста Одеса 15.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 974 166 гривень 90 копійок та судових витрат в розмірі 1730 гривень; в задоволенні заяви АТ «Укрсиббанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовлено.

Судом також встановлено, що у вищевказаній ухвалі суд дійсно посилається на те, що «заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволенню не підлягає, оскільки поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від сторони стягувача та пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій. Разом із тим, стягувач не зазначив поважності причин пропуску строку і дані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Неналежне ставлення працівників АТ «УкрСиббанк» до своїх функціональних обов`язків не може вважатися поважною причиною для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання…».

Постановляючи оскаржувану ухвалу, районний суд виходив з того, що дублікат виконавчого листа № 2-4127/10 по боржнику ОСОБА_1 пред`явлено приватному виконавцю Парфьонову Г.В. без пропуску строку, а тому скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Одеського виконавчого округу Парфьонова Г.В. щодо визнання неправомірною та скасування постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №74664596 від 05.04.2024 приватного виконавця Одеського виконавчого округу Парфьонова Г.В. на примусове виконання дубліката виконавчого листа №2-4127/10 від 07.11.2019 слід залишити без задоволення.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі ст.447 ЦПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Судовим розглядом справи встановлено, що звертаючись до суду із даною скаргою про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №74664596 від 05.04.2024 приватного виконавця Одеського виконавчого округу Парфьонова Г.В., Козік Н.В. зазначала, що вказаний приватний виконавець порушив вимоги п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки судом не були поновлені стягувачу строки для пред`явлення виконавчого листа від 07.11.2019 до виконання в порядку ч.1 ст. 433 ЦПК України та ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, при винесенні оскаржуваної ухвали, районним судом вірно враховані наступні обставини.

05.10.2016 набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, а Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року втратив чинність.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 виконавчі документи пред`являються до примусового виконання протягом трьох років. Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені в частині першій цієї статті (а саме: виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років) встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили.

Також, пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII «Про виконавче провадження» передбачено: строк пред`явлення виконавчих документів до виконання, виданих до 05.10.2016 р. збільшено і тепер вони пред`являються в строки встановлені цим законом, тобто в продовж 3 років.

Згідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що 15.12.2017 по боржнику ОСОБА_1 головним державним виконавцем Другого Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, то термін пред`явлення виконавчого листа № 2-4127/10 після винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 15.12.2017 становив три роки, до 15.12.2020.

Отже у разі, наявності у АТ «Укрсиббанк» оригіналу виконавчого листа № 2-4127 від 15.11.2010, який був повернутий постановою державного виконавця від 15.12.2017, стягувач мав право повторно пред`явити його до виконання в строк до 15.12.2020.

Зважаючи на очевидність обставин непропущення строку, суд дійшов обґрунтованого висновку, що висновки суду у справі №2-4127/10, провадження №6/523/293/19 не можуть бути підставою для задоволення скарги та мати преюдиційний характер.

Судом також встановлено, що 04.06.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62269770 за дублікатом виконавчого листа №2-4127/10 від 07.11.2019, отже стягувач пред`явив до виконання дублікат виконавчого листа №2-4127/10 від 07.11.2019 в строк до 15.12.2020, що в свою чергу свідчить про те, що виконавчий лист був поданий до виконання у строки встановлені, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016.

01.12.2021 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа 2-4127/10 від 07.11.2019 стягувачу.

Оскільки, ВП № 62269770 було завершено 01.12.2021, то повторний строк пред`явлення дубліката виконавчого документа до 01.12.2024.

05.04.2024 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 74664596 за дублікатом виконавчого листа №2-4127/10 від 07.11.2019.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду про те, що дублікат виконавчого листа № 2-4127/10 щодо боржника ОСОБА_1 пред`явлено приватному виконавцю Парфьонову Г.В. без пропуску строку, тому підстави для визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця Одеського виконавчого округу Парфьонова Г.В. про відкриття виконавчого провадження № 74664596 від 95.04.2024 відсутні.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку, що АТ «УкрСиббанк» звертаючись до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення помилково вважав, що він пропустив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Суд першої інстанції самостійно переглянув та перерахував строки, і дійшов протилежного висновку (який вже встановлено ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 08.10.2019 по справі №2-4127/10, яка набрала законної сили), що в даному випадку сам факт мотивування з яких було відмовлено у поновленні строку в ухвалі суду від 08.10.2019 не має суттєвого значення, оскільки строк пред`явлення виконавчого листа до виконання регулюються виключно Законом України «Про виконавче провадження». Фактично суд першої інстанції перейняв на себе функції суду апеляційної інстанції і переглянув по суті судове рішення, незважаючи на преюдиціальні обставини, встановлені ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 08.10.2019, коли суд встановив, що стягувач не зазначив поважності причини пропуску строку і дані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Суд першої інстанції проігнорував правовий висновок Верховного Суду в постанові від 19.12.2019по справі №520/11429/17, де зазначено, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Таким чином, суд першої інстанції в ухвалі від 21.05.2024 висловив незгоду і поставив під сумнів ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 08.10.2019, і протиправно надав дозвіл стягувачу здійснювати примусове виконання виконавчого документа, поновлення строку на подання якого до виконання відмовлено судовим рішенням, яким набрано законної сили.

Вказані доводи скаржниці є необґрунтованими, оскільки як встановлено матеріалами справи, 15.12.2017 по боржнику ОСОБА_1 головним державним виконавцем Другого Малиновського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, що в свою чергу свідчить про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривався, а тому строк пред`явлення виконавчого листа до виконання на момент подання заяви про видачу дубліката у 2019 році не закінчився.

Тобто, термін пред`явлення дубліката виконавчого листа N? 2-4127/10 по боржнику ОСОБА_1 , виданого Суворовським районним судом м. Одеси 07.11.2019 після винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 15.12.2017 становив три роки, тобто до 15.12.2020, відповідно стягувач і пред?явив дублікат виконавчого листа до відділу ДВС у 2020 році без пропуску строку, а державним виконавцем правомірно та з урахуванням вимог чинного законодавства було відкрито ВП №62269770. Оскільки, ВП №62269770 було завершено 01.12.2021 то повторний строк пред`явлення дубліката виконавчого документа до 01.12.2024.

Враховуючи факт того, що виконавчий лист №2-4127/10 но боржнику ОСОБА_3 був виданий судом 15.11.2010, до набрання чинності Законом №2677-VI, то відповідно строк пред`явлення даного виконавчого листа до виконання завжди становив три роки.

З огляду на вищевикладене, дублікат виконавчого листа №2-4127/10 по боржнику ОСОБА_1 пред`явлено приватному виконавцю Парфьонову Г.В. без пропуску строку.

Зазначене повністю спростовує твердження скаржника щодо пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При цьому, слід зазначити, що ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 08.10.2019 по справі №2-4127/10, якою було видано АТ «Укрсиббанк» дублікат виконавчого листа по справі №2-4127/10, ОСОБА_1 в апеляційному прядку оскаржено не було.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що в момент пред`явлення виконавчого документа до виконання приватний виконавець не володіє інформацією щодо дати пред`явлення такого виконавчого документу та лише перевіряє виконавчий документ на відповідність до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема при відкритті виконавчого провадження приватний виконавець перевіряє останні записи про повернення виконавчого документа стягувачу.

При відкритті виконавчого провадження приватний виконавець зобов`язаний дослідити, чи не пропущений встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Проте, приватний виконавець при отриманні заяви про відкриття виконавчого провадження, володіє лише інформацією, яка міститься в документах такої заяви, зокрема, інформацією зазначеною у виконавчому документі (записи щодо повернення виконавчого документа).

Відповідно до ч.1 ст.18 закону N?1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно й в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п.1 ч. 2 ст.18 закону N?1404-VII, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим законом.

Матеріалами справи встановлено, що приватний виконавець прийняв до виконання дублікат виконавчого листа, який містить відмітку про його повернення попереднім виконавцем, а строк його пред`явлення, після попереднього повернення, не сплинув.

Посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі про те, що фактично суд першої інстанції перейняв на себе функції суду апеляційної інстанції і переглянув по суті судове рішення, незважаючи на преюдиціальні обставини, встановлені ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 08.10.2019 є також необґрунтованими та безпідставними, з огляду на те, що саме суд першої інстанції, який розглядає справу з початку, безпосередньо досліджує докази і виносить рішення по суті. При цьому, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином, з урахуванням предмету та підстав позову, Суворовський районний суд м.Одеси надав відповідну правову оцінку, в тому числі і щодо встановлення таких обставини, як не пропущення стягувачем АТ «Укрсиббанк» строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Жодних інших доводів на спростування висновків суду, апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, апеляційний суд вважає, що ухвала суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21.05.2024 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25.11.2024

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева