Справа № 567/658/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Пономаренко Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина у зв`язку із навчанням

встановив:

ОСОБА_1 звернулась з позовом в суд в якому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання.

В обґрунтування позову вказує, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем у якому у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час досяг повноліття.

Вказує, що ОСОБА_3 навчається в ДПТНЗ Острозьке ВПУ з 01.09.2021 по 28.06.2024 на денній формі навчання в подальшому планує вступати у вищий учбовий заклад для здобуття вищої освіти.

Вказує, що їх спільний син ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, оскільки змушена нести постійні витрати на проїзд, придбання підручників, методичної та наукової літератури, одягу та взуття. Окрім того, на її утриманні перебуває син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є дитиною-інвалідом з дитинства.

Позивач посилається на те, що вона самостійно не може забезпечити необхідне та достатнє для забезпечення для гармонійного розвитку та навчання ОСОБА_3 , належне матеріальне забезпечення та допомогу.

Посилається на те, що відповідач офіційно працевлаштований та може надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільного сина ОСОБА_3 .

Враховуючи наведені обставини, відповідно до ст. 199 СК України, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 , на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання ОСОБА_3 , в розмірі всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня звернення в суд і до досягнення ним 23 років за умови продовження навчання.

Ухвалою суду від 11.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження відповідно до ст. 274-279 ЦПК України без повідомлення (виклику) сторін, та роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Відповідач, скориставшись своїм правом, 01.05.2024 подав відзив на позовну заяву в якому позов визнав частково та згідний на стягнення з нього аліментів в розмір 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення ним 23 років, за умови продовження навчання. В обґрунтування заперечень проти позову посилається на те, що на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей від другого шлюбу: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком яких він є. Також оскільки його дружина не працює, тому він є єдиними годувальником у сім`ї і визначений позивачем розмір аліментів, може поставити його у скрутне матеріальне становище.

В судове засідання сторони не з`явились. Про час та дату розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

З метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін для її розгляду по суті.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до часткового задоволенню з наступних підстав.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено наступні обставини.

Сторони у справі мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №42 від 31.03.2006), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , згідно якого ОСОБА_2 вказаний її батьком, а ОСОБА_1 матір`ю. (а.с.8)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.9)

З довідки №119 від 05.03.2024 встановлено, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання в ДПТНЗ Острозьке ВПУ з 01.09.2021 по 28.06.2024 де знаходиться на неповному державному забезпеченні. (а.с.14)

З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку №463/01-17-14 встановлено, що разом із позивачем зареєстровано двоє її синів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та колишній чоловік ОСОБА_2 (а.с.15)

З медичної документації наданої позивачем встановлено, що син позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом дитинства підгрупи 1-а та потребує постійного стороннього догляду. (а.с.17-20)

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 встановлено, що 07.02.2014 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_7 .

Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 , №237957 вбачається, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З запису із трудової книги ОСОБА_6 від 25.09.2020 встановлено, що остання звільнена з посади продавця продовольчих товарів.

З довідки №694 від 17.04.2024 встановлено, що ОСОБА_8 станом на 17.04.2024 перебуває на обліку в Острозькому управлінні Рівненської філії Рівненського ОЦЗ і не отримує допомогу по безробіттю.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 після досягнення повноліття не отримує від батька матеріальної допомоги на своє утримання, оскільки протилежних доказів суду не надано.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199-201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Так Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 у справі №644/3610/16 (провадження №61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 у справі №381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Суд вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як позивач, так і відповідач.

Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітнього сина, який продовжує навчатися, суд не встановив наявності обставин, які б перешкоджали ОСОБА_2 у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітнього сина та враховує, що відповідач є працюючим та має стабільний дохід.

Із матеріалів справи вбачається, що син сторін отримує стипендію, однак її розмір є незначним, а він самостійно не має можливості працювати у зв`язку із денною формою навчання, а також те, що він перебуває на повному утриманні матері.

Таким чином, враховуючи те, що витрати на утримання дитини батьки повинні нести порівну, вказані витрати є доведеними.

Встановивши, що син сторін ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання в ДПТНЗ Острозьке ВПУ з 01.09.2021 по 28.06.2024, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач ОСОБА_2 , який має можливість надавати сину таку допомогу, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів.

При визначенні розміру аліментів, судом взято до уваги матеріальне становище платника аліментів, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків, та те, що дитина, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач доказів на підтвердження вартості інших витрат, пов`язаних з навчанням (вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу, конкретної вартості проживання в гуртожитку та навчання, тощо), не надала.

Разом з тим, оскільки повнолітній син сторін хоча і досягнув повноліття, однак продовжує навчання за денною формою, тобто не має можливості працевлаштуватись та забезпечувати себе самостійно, а отже потребує матеріальної допомоги батьків не тільки щодо оплати навчання, а і для інших потреб, як то харчування, придбання одягу, необхідних для навчання підручників, тощо, а тому сам по собі факт відсутності розрахунку позивача витрат на утримання сина не спростовує наявності таких потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Водночас, закон визначає аліменти саме як кошти на утримання дитини, а тому суд має встановити реальні потреби щодо належного утримання дитини і виходячи з цього визначати розмір частки доходів стягуваних з платника.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривень.

Водночас доводи позовної заяви в частині стягнення аліментів в розмірі всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, є необґрунтованими, оскільки належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність стягнення аліментів саме в такому розмірі, а також можливості відповідача їх сплачувати, позивачем не надано.

При цьому судом враховується, що відповідач не заперечив ту обставину, що офіційно працевлаштований в Шостому відділі Рівненського ТРЦКСП Рівненської області, а отже він має стабільний та регулярний дохід, а відтак за відсутності достовірних відомостей про розмір його доходу, суд вважає, що розмір аліментів слід визначити в частці від його доходу.

При цьому доводи відповідача про те, що у добровільному порядку за попередньою домовленістю надавав фінансову допомогу на утримання сина не можуть бути враховані при постановленні судового рішення, оскільки добровільне надання фінансової допомоги не позбавляє його обов`язку сплачувати аліменти на утримання повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

Крім того, законодавством передбачено, що домовленість батьків про сплату аліментів на дитину має бути оформлена саме у вигляді письмового нотаріально посвідченого договору, як то передбачено положеннями ст. 189 СК України, але зазначений договір в матеріалах справи відсутній.

Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають: той з батьків, з ким проживає дочка, син, які продовжують навчання; безпосередньо дочка, син, які продовжують навчання.

Оскільки матеріалами справи доводиться, що син сторін перебуває на утриманні і проживає з матір`ю за місцем реєстрації, тому ОСОБА_1 має право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Також суд вважає недоведеними доводи відповідача про перебування на його утриманні дружини ОСОБА_8 , оскільки такі не підтверджені належними доказами. Надані докази не містять інформації щодо предмету доказування, а сам по собі факт відсутності у неї місця роботи не свідчить про її потребу в утриманні.

Одночасно судом враховується, що позивач працевлаштована та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Таким чином, враховуючи, що син сторін є повнолітнім, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач спроможний надавати таку матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, а також з урахуванням місцезнаходження навчального закладу, (вартість харчування, проїзду, інших послуг) та розмір прожиткового мінімуму, матеріальний стан сторін, суд з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб дитини і не повинен призводити до обмеження матеріальних прав, інтересів та потреб відповідача, вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, будуть достатніми для належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідатиме обставинами справи та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.

Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін, а також чинному законодавству.

Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 04.04.2024, а тому за правилами ст. 191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

За правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути 1211,20 грн. судового збору.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 180-182, 192, 199 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.10, 57, 60, 88, 212, 280-282 ЦПК України,

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина у зв`язку із навчанням, задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 квітня 2024 року, до досягнення ним 23 років, за умови продовження навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1211,20 грн. на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.