ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 року м. Чернівці Справа № 727/945/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанська Н.К., Литвинюк І.М.,

секретар: Факас А.В.,

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 квітня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Одовічен Я.В., дата складання повного тексту рішення не зазначено, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи позов посилалося на те, що 14.04.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір №161343-КС-005 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписано такий у спосіб, визначений ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію».

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 40 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , яка зазначена позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується платіжним дорученням. Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, тому у неї станом на 09.01.2024 утворилася заборгованість за договором №161343-КС-005 про надання кредиту в розмірі 89 824,14 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 40 000 грн, суми прострочених платежів по відсотках 48 448, 40 грн та суми прострочених платежів за комісією 1 375,74 грн. Просило позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 квітня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором за кредитним договором №161343-КС-005 від 14.04.2021 року у розмірі 83 824 грн 14 коп, у тому числі: 40 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 43 824 грн 14 коп заборгованість за процентами.

Провадження №22-ц/822/604/24

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивач оскаржило таке, подавши апеляційну скаргу.

Посилається на те, що посилання суду першої інстанції на судову практику в питанні неправомірності встановлення комісії за надання кредиту є безпідставним, оскільки ВС у вказаних справах №496/3134/19 від 13.07.2022 року та №202/5330/19 від 31.08.2022 року зробив висновки щодо умов кредитного договору про щомісячну сплату комісії за «обслуговування кредиту».

Звертає увагу на те, що ЗУ «Про споживче кредитування» чітко передбачає право кредитодавця на встановлення комісії за надання кредиту. Вказана комісія визначена умовами договору, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту та обумовлена правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика».

Вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновків про відмову в задоволенні вимог в оскаржувані частині, а тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення вимоги про стягнення комісії у розмірі 6000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу сторона відповідача просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу ТОВ «Бізнес Позика» без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції та відмовляючи в задоволенні вимоги з приводу стягнення комісії у розмірі 1375,74 грн виходив з того, що ТОВ «Бізнес Позика» не надало доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Вказане рішення суду першої інстанції таким вимогам закону відповідає не в повній мірі.

Рішення суду першої інстанції відповідачем не оскаржувалося, позивачем таке оскаржене виключно в межах вирішення вимоги про стягнення комісії за договором.

З матеріалів справи вбачається, що 14 квітня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №161343-КС-005.

За умов даного договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 40 000 грн на засадах строковості, поворотості, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Строк кредиту: 24 тижні, до 29.09.2021 року. Процентна ставка фіксована: 0,8651350 в день. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 87 960 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 381,48655725 процентів. Комісія за надання кредиту: 6000 гривень.

Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із врахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту, згідно графіку платежів.

У разі прострочення позичальником дати сплати чергового платежу, визначеного графіком платежів, кредитор має право нараховувати штраф.

Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» (п.9 Договору). Аналогічний зміст міститься в пропозиції укласти Договір (оферта) №161343-КС-005 про надання кредиту від 14.04.2021 року (а.с.28-29).

Згідно платіжного доручення №26862 від 14 квітня 2021 року ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 № НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 40 000 гривень згідно кредитного договору №161343-кс-005 від 14.04.2021 року (а.с.16).

У анкеті клієнта на отримання кредиту міститься докладна інформація щодо ОСОБА_1 , зокрема, дату її народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу реєстрації і адресу проживання, номер мобільного телефону, електронну адресу, номер банківської картки № НОМЕР_1 (а.с.17).

Зазначений кредитний договір було укладено між сторонами в електронній формі. Кредитний договір відповідачкою підписаний електронним підписом з застосування одноразового ідентифікатора (одноразового паролю).

До вказаного договору додані правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта, з якої встановлюється, що клієнт ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_3 , номер телефону НОМЕР_4 ), 14.04.2021 року о 11:33:36 зайшла в особистий кабінет о 11:38:31 ознайомилася та підписала паспорт споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором G-1759, а о 11:39:39 підписала договір одноразовим ідентифікатором: G-6271; час відправки ідентифікатора позичальнику: 14.04.2021 року 11:39:15; номер телефону, на який відправлено ідентифікатор: (а.с.18-19).

Згідно з п. 1 кредитного договору строк дії кредиту 24 (двадцять чотири) тижні до 29.09.2021 року.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 09.01.2024 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 89 824, 14 грн, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 40 000 грн; заборгованість за відсотками 48 448, 40 грн; заборгованість за комісією 1375, 74 грн (а.с.30-36).

При цьому, з розрахунку видно, що 30.04.2021 року відповідач погасила заборгованість по відсоткам у розмірі 5190,9 грн та 2139,10 грн, які було зараховано ТОВ «Бізнес Позика» у рахунок комісії.

18.05.2021 року відповідач також погасила заборгованість по відсоткам у розмірі 4844,84 грн та 2485,16 грн, що - було зараховано ТОВ «Бізнес Позика» у рахунок комісії, відповідно розмір останньої склав в подальшому 1375,74 грн.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що в умовах кредитного договору, паспорту споживчого кредиту та правилах надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» була обумовлена комісія в розмірі 6 000 грн

Пунктом 6 вище зазначеного договору передбачено, що позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця https://bizpozyka/com/, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та відповідно, укладає договір.

Згідно з пунктами 2.7. та 5.2. Правил надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Нарахування комісії здійснюється в момент укладення договору, Порядок та розмір оплат комісії визначено графіком платежів.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.202 ЦК України).

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України).

За правилами ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Приписами ст.ст.525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

За приписами ч.2 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, ЗУ «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог ЗУ «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій позивача щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за надання кредиту.

Таким чином, аналізуючи умови кредитного договору №161343-КС-005 від 14.04.2021 року та Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» колегія суддів приходить до висновку про правомірність дій товариства щодо нарахування заборгованості за комісією, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19.

Колегія суддів також наголошує на тому, відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Матеріали справи не містять доказів на спростування презумпції правомірності правочину у цілому, зокрема відповідачем не спростовано, що під час укладення договору про надання споживчого кредиту вона діяла свідомо та вільно, враховуючи власні інтереси, добровільно погодилася з його умовами, визначивши при цьому характер правочину і всі його істотні умови, а також отримала кредитні кошти і протягом певного часу виконував умови кредитного договору.

Також, суд апеляційної інстанції вказує на те, що при зверненні до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідачки комісію у розмірі 1375,74 грн, що підтверджується позовною заявою та розрахунком заборгованості, а вже при подачі апеляційної скарги визначив до стягнення комісію у розмірі 6000 грн, що є необґрунтованим.

Так, принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом не повинен виходити за межі цих вимог. Тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог (постанова Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі №824/399/17-а).

До початку розгляду судом справи по суті позивач має право у спосіб подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову (постанова Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі № 264/4263/16-ц).

Відповідно, право особи звернутися до суду з самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог. Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява (постанова Верховного Суду від 24 вересня 2019 року у справі №819/1420/15).

Отже, апеляційна скарга ТОВ «Бізнес Позика» підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в оскаржуваній частині.

Відповідно до положень ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень частини тринадцятої статті 141 ЦПК України «якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат».

Вимога позивача заявлена в позові щодо стягнення комісії за переглядом справи в суді апеляційної інстанції задоволена повністю, таким чином сплачена сума судового збору за подання апеляційної скарги стороною позивача у розмірі 3 633,60 грн підлягає компенсації за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст.368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 квітня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення комісії скасувати та ухвалити нове, яким вказану вимогу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за комісією в розмірі 1 375, 74 грн за Договором про надання кредиту №161343-КС-005 від 14 квітня 2021року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір у розмірі 3 633,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді: Н.К. Височанська

І.М. Литвинюк