ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року місто Чернівці справа №725/7967/23

провадження №22-ц/822/331/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанської Н.К.,

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар Собчук І.Ю.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи без самостійних вимог приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Суружіу Максим Дмитрович, ОСОБА_3 , приватний виконавець Скальський Андрій Іванович, Державне підприємство «СЕТАМ»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 16 січня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Суружіу Максим Дмитрович, ОСОБА_3 , приватний виконавець Скальський Андрій Іванович, Державне підприємство «СЕТАМ», про визнання протиправним, та скасування рішення нотаріуса як державного реєстратора, та визнання торгів недійсними, головуючий в суді першої інстанції суддя Піхало Н.В.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення нотаріуса як державного реєстратора, визнання торгів недійсними.

Посилалася на те, що у провадженні Першотравневого районного суду м.Чернівці перебувала справа за позовом ОСОБА_3 до неї про визнання вбудованого приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та складається з двокімнатної квартири (житловий будинок літ. Г) загальною площею 123, 7 м. кв, житловою 28,10 м. кв. спільною сумісною власністю. При цьому, під час розгляду даної справи ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме заборони приватному виконавцю Скальському А.І. вчиняти дії щодо реалізації спірного майна та зупинення продажу арештованого майна, розташованого у АДРЕСА_1 , як майна, щодо якого подано позов про визнання права власності.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18 листопада 2021 року заяву про забезпечення позову залишено без задоволення, однак постановою Чернівецького апеляційного суду від 12 січня 2022 року вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасовано та заяву про забезпечення позову задоволено.

Разом з тим, не зважаючи на те, що постановою апеляційного суду зупинено продаж спірного арештованого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , приватним виконавцем не було зупинено проведення торгів та за їх наслідками 21 січня 2022 року рішенням про державну реєстрацію приватного нотаріуса Суружіу М.Д. на підставі акту приватного виконавця Скальського А.І. від 22 грудня 2021 року право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_2 .

Вважає такі дії протиправними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки ОСОБА_2 було відомо про постанову Чернівецького апеляційного суду від 12 січня 2022 року про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна й відповідно торги проведені після заборони є недійсними, що в свою чергу свідчить й про неправомірність вчинення реєстрації права власності за відповідачем на спірну квартиру. Також в свідоцтві про право власності містяться неправдиві відомості щодо місця проживання відповідача, що в своїй сукупності свідчить про незаконність торгів та реєстрацію права власності.

Посилаючись на вказане, просила визнати протиправним та скасувати рішення нотаріуса як державного реєстратора, а також визнати торги недійсними.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 16 січня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Суружіу Максим Дмитрович, ОСОБА_3 , приватний виконавець Скальський Андрій Іванович, Державне підприємство «СЕТАМ», про визнання протиправним, та скасування рішення нотаріуса як державного реєстратора, та визнання торгів недійсними відмовлено.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги на рішення суду

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Марченко Р.М., подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі наводить обставини й підстави для задоволення вимог, які викладені в позовній заяві та свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції не надано оцінку діям виконавця та ОСОБА_2 щодо постанови Чернівецького апеляційного суду від 12 січня 2022 року щодо забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна.

Вказані дії здійснені відповідачами без відома ОСОБА_1 та з грубим порушенням як процедури вчинення реєстрації права власності, так і його прав та інтересів.

В свідоцтві зазначено адресу проживання ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 , в той час коли згідно акту він зареєстрований в АДРЕСА_4 .

Згідно рішення суду від 28 лютого 2018 року по справі 725/19/18 ОСОБА_2 визнано таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_5 . Крім цього, на сторінці 28 даної справи знаходиться відповідь щодо реєстрації ОСОБА_2 , де чітко зазначено: знятий з обліку 18 квітня 2018 року. На даний факт було звернуто увагу суду, проте згідно аудіо запису судом було зазначено: «у нас є відповідь з поліції».

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Загарія О.Д. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказав, що електронні торги з продажу спірного нерухомого майна лот №501386 проводились 20 грудня 2021 року з 09.00 години до 18.00 години, а постанова Чернівецького апеляційного суду про зупинення продажу такого майна ухвалена 12 січня 2022 року. Тобто на день проведення електронних торгів 20 грудня 2021 року будь-яких заборон щодо їх проведення не існувало, а відтак приватний виконавець як продавець майна діяв у спосіб визначений законом.

В подальшому приватним нотаріусом 21 січня 2022 року посвідчено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за стягувачем ОСОБА_2 , що не є тотожним продажу.

Крім цього, розбіжності в адресах проживання відповідача вказаних в акті та в свідоцтві, жодним чином не впливають на їх дійсність.

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 12 лютого 2010 року, належало на праві власності 54/100 частини будинковолодіння, а саме житлового будинку літ. Г (кватира 3), загальною площею 123,70 кв.м, в тому числі дві житлові кімнати житловою площею 28,10 кв.м, крім того огорожа № 1, 5, огорожі № 3-4, за адресою АДРЕСА_6 .

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто позику в сумі 62 500 доларів США та три проценти річних в розмірі 5373,29 доларів США. Дане рішення суду набрало законної сили. В подальшому за заявою відповідача видано виконавчий лист №725/5670/17 від 15 січня 2021 року, який пред`явлено до примусового виконання.

З постанови приватного виконавця від 22 грудня 2021 року вбачається, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Скальського А.І. перебувало зведене виконавче провадження №64227978 (виконавчий лист №725/5670/17, виданий Першотравневим районним судом м. Чернівці та №725/7220/14-ц, виданий 22 листопада 2017 року Першотравневим районним судом м. Чернівці).

В процесі виконання даного зведеного виконавчого провадження відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 283/15 від 29 вересня 2016 року арештоване майно боржника ОСОБА_1 , а саме: 54/100 частини будинковолодіння - житловий будинок літ. Г (кватира 3), загальною площею 123,70 кв.м, в тому числі дві житлові кімнати житловою площею 28,10 кв.м, крім того огорожа № 1, 5, огорожі № 3-4, за адресою АДРЕСА_6 передано на реалізацію.

Згідно протоколу проведення електронних торгів № 556650 від 18 жовтня 2021 року, електронні торги з реалізації 54/100 частин спірного будинковолодіння не відбулися через відсутність допущених учасників торгів. Стартова ціна лоту на перших торгах становила 2 185247 грн. (а.с.51).

В подальшому, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» вищевказане нерухоме майно виставлено на повторний електронний аукціон та згідно протоколу проведення електронних торгів №560101 від 18 листопада 2021 року, електронні торги з реалізації 54/100 частин спірного будинковолодіння не відбулися через відсутність допущених учасників торгів. Стартова ціна лоту на других торгах становила 1 857459, 95 грн.(а.с.52).

Відповідно до відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» вищевказане нерухоме майно виставлено на третій електронний аукціон та згідно протоколу проведення електронних торгів №563459 від 20 грудня 2021 року, електронні торги з реалізації 54/100 частин спірного будинковолодіння не відбулися через відсутність допущених учасників торгів. Стартова ціна лоту на третіх торгах становила 1 529 672 грн. 90 коп. (а.с.53).

У зв`язку із тим, що майно боржника не реалізовано на третьому електронному аукціоні 21 грудня 2021 року приватним виконавцем на підставі ч. 6 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачу ОСОБА_2 повідомленням №2086 запропоновано вирішити питання про залишення за собою нереалізоване майно та роз`яснено, що у разі якщо стягувач протягом 10 днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявить про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання (а.с.54).

Заявою від 21 грудня 2021 року №927 відповідач ОСОБА_2 висловив бажання залишити за собою нереалізоване майно боржника й відповідно приватним виконавцем згідно до ч. 9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу за ціною третього аукціону та складено відповідний акт, які є підставою для подальшого оформлення права власності на таке майно (а.с.55-59).

21 січня 2022 року відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», згідно постанови приватного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 22 грудня 2021 року, приватним нотаріусом Суружіу М.Д. видано свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на 54/100 частини будинковолодіння - житловий будинок літ. Г (кватира 3), загальною площею 123,70 кв.м, в тому числі дві житлові кімнати житловою площею 28,10 кв.м, крім того огорожа № 1, АДРЕСА_7 (а.с.12) та проведено державну реєстрацію (а.с.13).

У провадженні Першотравневого районного суду м. Чернівці перебувала справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання вбудованого приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та складається з двокімнатної квартири (житловий будинок літ Г) загальною площею 123,7 м.кв, житловою 28,10 м. кв. спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і в рамках даної справи ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18 листопада 2021 року заяву про забезпечення позову залишено без задоволення, а постановою Чернівецького апеляційного суду від 12 січня 2022 року вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасовано та заяву про забезпечення позову задоволено частково, зупинено продаж арештованого майна квартири АДРЕСА_2 (а.с.14-21).

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 липня 2022 року позов ОСОБА_3 про визнання спірного нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку (а.с.164-169).

До початку розгляду справи представник ОСОБА_1 адвокат Марченко Р.М. повторно спрямував до суду заяву з проханням відкласти розгляд справи у зв`язку із зайнятістю в іншій справі (а.с.159, 172).

Представник ОСОБА_2 адвокат Загарія О.Д. до початку розгляду справи спрямував до апеляційного суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність (а.с.176).

Інші учасники справи про поважність причин неявки в судове засідання, апеляційний суд не повідомили.

Згідно із статтею 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 15 лютого 2024 року у справі №755/20287/21.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Отже, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

З матеріалів справи вбачається, що учасники справи двічі не з`явилися в судове засідання.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, повторність звернення позивача до суду з клопотаннями щодо відкладення справи, виклад позиції позивача в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції, надавши оцінку наведеним ОСОБА_4 підставам для відкладення розгляду справи, вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права переглядаючи рішення суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто у вчиненні дій, спрямованих на виникнення в покупця зобов`язання зі сплати коштів за продане майно та передання права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника електронних торгів.

З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку.

Набуття майна за результатами електронних торгів є договором купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є організатор електронних торгів, який укладає договір, та державна виконавча служба або приватний виконавець, які виконують договір у частині передання права власності на майно покупцю. Покупцем, відповідно, є переможець електронних торгів.

Організатор електронних торгів пропонує майно для продажу шляхом розміщення інформаційного повідомлення про електронні торги, в якому визначається це майно. Тим самим організатор визначає одну з умов майбутнього договору купівлі-продажу майно, яке продається організатором. Отже, до початку торгів як продавцю, так і потенційним покупцям (учасникам торгів) відомі всі умови майбутнього договору купівлі-продажу, окрім ціни та особи покупця.

Учасники електронних торгів висувають свої цінові пропозиції (оферти) щодо укладення договору купівлі-продажу за запропонованими ними цінами шляхом їх подання через вебсайт електронних торгів. Прийняття пропозиції (акцепт) учасника, який запропонував найвищу ціну, здійснюється автоматично засобами системи реалізації майна.

За наслідками торгів визначаються і покупна ціна (яка запропонована переможцем), і особа покупця (яким є переможець торгів). Отже, моментом укладення договору купівлі-продажу є момент визначення переможця торгів, тобто момент акцепту його пропозиції (частина друга статті 638 ЦК України). Протокол електронних торгів підписується організатором і є доказом укладення договору купівлі-продажу продавцем та переможцем торгів за ціною, визначеною у протоколі. Подальше оформлення та підписання договору купівлі-продажу як окремого документа Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, не передбачало.

На підставі копії протоколу покупець (переможець електронних торгів) протягом десяти банківських днів з дня формування протоколу здійснює розрахунки за придбане на електронних торгах майно. Дата, до якої переможець електронних торгів повинен повністю сплатити ціну лота, зазначається також у протоколі. Правовою підставою сплати покупцем (переможцем торгів) коштів як покупної ціни за придбане майно є договір купівлі-продажу, укладений на торгах.

Після виконання покупцем (переможцем електронних торгів) свого обов`язку за договором купівлі-продажу, тобто після повного розрахунку за придбане майно, виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований; приватний виконавець самостійно затверджує акт про проведені електронні торги шляхом його підписання та скріплення печаткою приватного виконавця. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги.

Схожі висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №922/3537/17 (провадження № 12-127гс19).

Отже, процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів за плату. Така процедура полягає в укладенні та виконанні договору купівлі-продажу. На підтвердження його укладення складається відповідний протокол, а на підтвердження виконання з боку продавця акт про проведені прилюдні торги. Такі висновки сформульовані у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19).

На підставі акта про проведені прилюдні торги нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (пункт 6.4 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, чинного на дату проведення електронних торгів та видачі свідоцтва).

Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведені електронні торги (пункт 8 розділу IХ Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказ Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року № 656/5, чинного на дату проведення електронних торгів та видачі свідоцтва).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17 (провадження № 12-128гс18) зроблено висновки про те, що правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, який є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на торгах, а отже, є договором. Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем, відповідно, є переможець електронних торгів. Виходячи з наведеного, сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці державна виконавча служба та організатор електронних торгів, та покупець переможець електронних торгів, які мають залучатися відповідачами у справі.

Недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документа як приватно-правова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документа не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18)).

Звертаючись до суду з позовом позивач ОСОБА_1 просила визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а також просила визнати недійсним електронні торги лот №563459.

Виходячи із змісту позовних вимог, позивач по суті не погоджується із реалізацією нерухомого майна на електронних торгах та посилається на порушення при їх проведенні та оформленні результатів.

Верховний Суд у постанові від 28 грудня 2022 року у справі №756/5922/19 (провадження №61-5498св22) вказав, що свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, не є правовстановлюючим документом, а лише підтверджує вчинення сторонами дій, спрямованих на передання нерухомого майна у володіння покупцю. Сама по собі видача свідоцтва не тягне переходу права власності на нерухоме майно від боржника до покупця. Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Тому свідоцтво є лише підставою для державної реєстрації права власності за покупцем, але не є правовстановлюючим документом, і вичерпує свою дію із здійсненням такої реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи у свідоцтві № НОМЕР_1 , виданому приватним нотаріусом Суружіу М.Д. (а.с.12), вказано, що воно видано на підставі Акту від 22 грудня 2021 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, складеного приватним виконавцем Скальським А.І.

Аналізуючи викладені норми, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що звертаючись до суду з позовними вимогами до приватного нотаріуса в частині скасування державної реєстрації, позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки оспорюване свідоцтво не породжує, не змінює і не припиняє прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин, тобто не є правочином, а видається на підтвердження права, яке виникло внаслідок правочину.

Щодо позовних вимог до приватного виконавця про визнання електронних торгів недійсними, то суду слід з`ясувати чи були допущені порушення правил проведення електронних торгів; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Основним мотивом для визнання недійсними результат оспорюваних електронних торгів позивач посилається на наявність накладеного постановою Чернівецького апеляційного суду від 12 січня 2022 року в рамках цивільної справи арешту на реалізоване на торгах нерухоме майно.

Досліджуючи матеріали даної справи, встановлено що електронні торги з реалізації спірного нерухомого майна проведені з дотриманням вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2831/5 та інших норм законодавства та підстав для визнання їх недійсними судом не встановлено, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Як вбачається з матеріалів справи заявою від 21 грудня 2021 року №927 відповідач ОСОБА_2 висловив бажання залишити за собою нереалізоване майно боржника й відповідно приватним виконавцем згідно до ч. 9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу за ціною третього аукціону та складено відповідний акт, які є підставою для подальшого оформлення права власності на таке майно (а.с.55-59).

На момент винесення даної постанови та акту заборони на реалізацію, арештованого майна не існувало.

21 січня 2022 року відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», згідно постанови приватного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 22 грудня 2021 року, приватним нотаріусом Суружіу М.Д. видано свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на 54/100 частини будинковолодіння - житловий будинок літ. Г (кватира 3), загальною площею 123,70 кв.м, в тому числі дві житлові кімнати житловою площею 28,10 кв.м, крім того огорожа № 1, АДРЕСА_7 (а.с.12) та проведено державну реєстрацію (а.с.13).

У провадженні Першотравневого районного суду м. Чернівці перебувала справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання вбудованого приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та складається з двокімнатної квартири (житловий будинок літ Г) загальною площею 123,7 м.кв, житловою 28,10 м. кв. спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Під час розгляду даної справи ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме заборони приватному виконавцю Скальському А.І. вчиняти дії щодо реалізації спірного майна та зупинення продажу арештованого майна, розташованого у АДРЕСА_1 , як майна, щодо якого подано позов про визнання права власності.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18 листопада 2021 року заяву про забезпечення позову залишено без задоволення, однак постановою Чернівецького апеляційного суду від 12 січня 2022 року вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасовано та заяву про забезпечення позову задоволено частково, зупинено продаж арештованого майна квартири АДРЕСА_2 (а.с.14-21).

Відповідно до пункту 2 розділу XI Порядку підставою для зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом є: рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна; зупинення вчинення виконавчих дій у випадках, визначених Законом України «Про виконавче провадження»; відкладення проведення виконавчих дій; зупинення виконавчого провадження у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду, відкладення проведення виконавчих дій; наявність технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, виключно на період відновлення її працездатності.

За наявності підстав, визначених у пункті 2 цього розділу, Організатор негайно зупиняє електронні торги (торги за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом, про що складає акт про зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) з фіксацією підстави та рішення про їх зупинення. З моменту зупинення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) в цілому або за окремим лотом строки електронних торгів автоматично зупиняються.

Підстави зупинення вчинення виконавчих дій визначено статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема, у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа; зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що на час складання приватним виконавцем Скальським А.І. Акту про передачу майна стягувачу ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу, тобто станом на 22 грудня 2021 року, в установленому законом порядку були відсутні зареєстровані відомості про обтяження спірного нерухомого майна, оскільки арешт на спірне нерухоме майно накладено постановою Чернівецького апеляційного суду тільки 12 січня 2022 року.

Таким чином, ухвала Чернівецького апеляційного суду тільки 12 січня 2022 року про накладення арешту на спірне нерухоме майно не була підставою для зупинення електронних торгів з реалізації цього нерухомого майна.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що за відсутності відповідної інформації щодо обтяження спірного майна не було правових підстав для зупинення електронних торгів.

Апеляційним судом не було встановлено порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; а позивачкою не доведено, що існували будь-які порушення, які вплинули або могли вплинути на результати електронних торгів.

Суд першої інстанції ретельно дослідив дотримання Порядку реалізації арештованого майна №2831/5 щодо проведення електронних торгів, та не встановив жодних пушень, виклавши у оскаржуваному судовому рішенні докладні мотиви такого висновку.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, та особистого тлумачення апелянтом норм закону.

Доводи апеляційної скарги, є ідентичними доводам позовної заяви, яким суд надав належну оцінку, висновки суду є достатньої аргументованими.

При цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 16 січня 2024 року слід залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 16 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 травня 2024 року.

Головуючий: Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк