С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
_________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/3108/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

09 лютого 2024 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача - адвоката Обремчук О.О.

представника Відповідача - адвоката Даниленка П.О.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

ІІ. Описова частина

Позивач ОСОБА_1 в грудні 2021 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив визначити способи його участі у спілкуванні та виховання їх спільного з Відповідачкою сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З урахуванням уточненої редакції позовних вимог від 05.04.2023 (а.с. 82-86) Позивач просив визначити наступний спосіб своєї участі у вихованні та піклуванні малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

-у формі постійного (цілодобового) проживання дитини разом з батьком за адресою його постійного проживання, безперервним терміном кожного І та III тижня місяця з 18 (вісімнадцятої) години п`ятниці по 20 (двадцяту) годину вечора неділі відповідно, та безперервним терміном кожного II та тижня місяця з 18 (вісімнадцятої) години понеділка по 20 (двадцяту) годину вечора четверга відповідно, без присутності матері;

-у формі постійного (цілодобового) перебування дитини разом з батьком для сумісного відпочинку оздоровлення дитини протягом чотирнадцяти днів влітку та чотирнадцяти днів взимку.

Свої вимоги Позивач обгрунтовує наступним.

Вказує, що протягом тривалого часу вони з Відповідачкою проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, і ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 .

Через постійні непорозуміння з Відповідачкою, як зазначає Позивач, наразі вони проживають окремо, і надалі про спільну сім`ю мова не йде.

Разом з тим, як зазначає Позивач, ОСОБА_2 своїми діями вчиняє перешкоди у спілкуванні його як батька з їх спільним сином. Вона відмовляється надавати Позивачу сина для зустрічей, хоча неодноразово залишала його у його житловому будинку на його виховання, на піклування батьків Позивача вже після припинення їх з нею проживання однією родиною.

Позивач зазначає, що постійно намагається піклуватись про сина: передає продукти харчування (овочі, фрукти, м`ясо, рибу, молочні продукти), купує молочну суміш, яку споживає син, купує іграшки, одяг.

Всі куплені ним речі передає Відповідачці або її батькам, адже не має можливості самостійно нагодувати сина, одягнути новий одяг, погратися з ним іграшками.

Не зважаючи на розірвання стосунків з Відповідачкою, як зазначає ОСОБА_1 , він ніколи не відмовлявся і не відмовляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, передбачених Сімейним кодексом України, а також бажає брати активну участь у вихованні сина, його відвідуванні. Натомість ОСОБА_2 створює перешкоди у спілкуванні його з сином.

Позивач стверджує, що він не перебуває на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, має своє житло, яке складається з житлового будинку, і в якому облаштована дитяча кімната для комфортних умов проживання та перебування сина з батьком.

Позивач займається підприємницькою діяльністю і зможе забезпечити свого сина всім необхідним, володіє транспортним засобом, тому зможе в комфортних умовах перевозити сина з місця проживання відповідачки до свого місця проживання.

21.06.2022 до суду надійшов письмовий відзив від представника Відповідачки ОСОБА_2 , в якому зазначила що заперечує проти такого графіку зустрічей, який запропонований Позивачем. Вказує, що вона ніколи не вчиняла перешкод Позивачу у спілкуванні з дитиною, проте переконана, що побачення Позивача з сином мають проходити у присутності матері, оскільки дитина такого віку має стійкий психо-емоційний зв`язок з матір`ю.

Вказує, що дитина такого віку має свій графік життя: години відпочинку, активності, конкретно визначені часи сну, харчування тощо. Залишення дитини без звичної обстановки та матері може призвести до тривожності та викликати стрес у дитини.

Крім того, Відповідачка звернула увагу суду на те, що житловий будинок Позивача розташований в смт Макарів Бучанського району, і з початком повномасштабного вторгнення Російської Федерації в України вказаний населений пункт не можна вважати безпечним.

З огляду на викладене Відповідачка вважала за можливе визначити наступні способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні з сином: відвідування батьком сина за адресою постійного проживання дитини в м. Києві терміном кожного І та ІІІ тижня місяці з 16:00 год. неділі до 18:00 год. неділі або кожного І та ІІІ тижня місяця з 16:00 год. по 18:00 год. вівторка у присутності матері.

04.07.2022 від ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому викладену Відповідачкою пропозицію щодо графіку побачень він піддав критиці з огляду на явну його несправедливість по відношенню до батька, який має рівні права з матір`ю на виховання та спілкування з дитиною.

Після подання Позивачем нової редакції позовної заяви від 05.04.2023 Відповідачка ОСОБА_2 18.04.2023 також подала відзив у новій редакції, в якому у задоволенні позову взагалі просила відмовити повністю.

10.02.2023 до суду надійшов висновок №108-1432 органу опіки та піклування - Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації - про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно з вказаним висновком визнано за доцільне передбачити спілкування батька з сином кожного І та ІІІ тижня місяця у п`ятницю та неділю з 17:00 до 19:00 год.

У судовому засіданні Позивач зазначив, що в травні 2023 року Відповідачка разом з їх сином Тамірланом виїхала за межі України, без його дозволу та навіть без попередження. В якій країні вони зараз перебувають - йому також не відомо. ОСОБА_2 відмовляється повідомляти таку інформацію, продовжує чинити перешкоди Позивачу у спілкуванні з дитиною, не надаючи можливості навіть поспілкуватися через інтернет-месенджери. У зв`язку з викладеним просив позов задовольнити.

Представник Відповідачки проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що ОСОБА_2 разом з сином дійсно залишили межі України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації. Країна їх перебування представнику також не відома. Проте звернув увагу на те, що застосування графіку побачень, запропонованого як Позивачем, так і органом опіки та піклування на сьогодні є неможливим, оскільки призведе до необхідності повернення дитини в небезпечні умови на території України, в якій тривають військові дії. У зв`язку з цим у задоволенні позову просив відмовити.

У судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_5 (цивільна дружина Позивача) та ОСОБА_6 (мати Позивача), які підтвердили, що Відповідачка ОСОБА_2 через деякий час після розірвання стосунків з Позивачем почала перешкоджати йому бачитись зі своїм сином, поводилася неадекватно, а на сьогодні, наскільки їм відомо, вона взагалі з сином виїхала за межі України.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.

03 листопада 2020 року у Позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_4 , про що 05 числа листопада місяця 2020 року складено відповідний актовий запис №4902 Солом'янським районним у місті Київ відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Київ, що підтверджується свідоцтвом про народження (повторно) серія НОМЕР_1 , видане Макарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Безспірно встановлено, що після припинення подружніх стосунків між Сторонами їх спільний син ОСОБА_4 залишилися проживати разом з матір`ю - ОСОБА_2 .

З наявних у справі матеріалів судом встановлено, що у сторін виник спір з приводу форм участі Позивача ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з їх спільним сином Тамірланом, що призвів до звернення батька до суду з даним позовом.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком, бабою та дідом.

Частинами першою і другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі статтею 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно зі ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Стаття 157 Кодексу визначає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У відповідності до ст. 159 Сімейного кодексу України суд може визначити способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Оцінюючи наявний у справі Висновок органу опіки та піклування від 10.02.2023, суд звертає увагу на те, що він складений без врахування того факту, що дитина - ОСОБА_4 - з травня 2023 року залишив межі України, а отже на період тимчасового його проживання за кордоном запропонований органом опіки та піклування графік не буде актуальним.

Відтак, на час перебування дитини за межами України, на переконання суду, слід передбачити спілкування його з батьком шляхом відеозв`язку за допомогою сервісів Messenger, Viber, WhatsApp, FaceTime (чи іншого сервісу на вибір) раз на тиждень у п`ятницю о 20:00 годині (за українським часом) протягом години; зобов`язати при цьому ОСОБА_2 забезпечити дитину технічними умовами для організації такого спілкування.

З моменту повернення дитини на територію України слід погодитись з необхідністю застосування графіку спілкування Позивача з сином, запропонованого Солом`янською районного в м. Києві державною адміністрацією, оскільки він уявляється суду достатньо збалансованим та адекватним. Крім того, на думку суду слід передбачити щорічний спільний відпочинок дитини з батьком тривалістю 14 календарних днів поспіль влітку у вільний від навчання час.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 153, 157, 159 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити наступні способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні з сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

-на час перебування дитини на території України передбачити зустрічі батька з сином кожної І та ІІІ п`ятниці та неділі з 17:00 години до 19:00 години;

-на час перебування дитини за межами України передбачити спілкування його з батьком шляхом відеозв`язку за допомогою сервісів Messenger, Viber, WhatsApp, FaceTime (чи іншого сервісу на вибір) раз на тиждень у п`ятницю о 20:00 годині (за українським часом) протягом години; зобов`язати при цьому ОСОБА_2 забезпечити дитину технічними умовами для організації такого спілкування;

-передбачити щорічний спільний відпочинок дитини з батьком тривалістю 14 календарних днів поспіль влітку у вільний від навчання час.

2.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, адреса: 03020, м.Київ, пр. Повітрофлотський, 41, .

Суддя: