Справа № 727/5884/24
Провадження № 2-з/727/81/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі: головуючого-судді: Одовічен Я.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ :

Представником заявника після подання до суду позовної заяви було подано заяву про забезпечення позову.

У заяві представник посилався на те, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

У позовній заяві просила визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наступне майно: земельну ділянку, загальною площею 0,0809 га з кадастровим номером :13:004:0035, цільове призначення: «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» із житловим будинком із належними до нього господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 249,20 кв.м., в тому числі житловою площею 83, 50 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, загальною площею 0,10 га, з кадастровим номером :04:001:0017, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житла, що розташована в с.Банилів-Підгірний, Сторожинецького району, Чернівецької області; легковий автомобіль марки «Audi» модель А4, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; грошові кошти, які зберігаються на рахунках, відкритих в АТ КБ «Приватбанк», АТ «Ощадбанк», АТ «ОТП Банк». Також просила здійснити розподіл зазначеного майна, визнавши за нею право на частку майна.

У поданій до суду заяві про вжиття заходів забезпечення позову просила накласти арешт на легковий автомобіль марки «Audi», модель А4, 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , зареєстрований 26.11.2021 року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які зберігаються у банківських установах, відкритих на його ім`я, а саме:

-грошові кошти в сумі 156005 грн. 88 коп., які зберігаються на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк»;

-грошові кошти в сумі 93 грн. 00 коп., які зберігаються на рахунку № НОМЕР_3 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк»;

-грошові кошти в сумі 318 грн. 50 коп., які зберігаються на рахунку № НОМЕР_4 , відкритому в АТ «Державний ощадний Банк України»;

-грошові кошти в сумі 1025 грн. 00 коп., які зберігаються на рахунку № НОМЕР_5 , відкритому в АТ «Державний ощадний Банк України»;

-грошові кошти в сумі 16348 грн. 59 коп., які зберігаються на рахунку № НОМЕР_6 , відкритому в АТ «ОТП Банк».

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість відповідачу здійснити будь-які дії щодо цього майна, в тому числі і з метою продажу іншій особі до винесення рішення у справі.

Дослідивши подану позовну заяву, заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно роз`яснень, що надані в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Зазначений висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17.

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №490/7508/20.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Розглядаючи аргументи, наведені в заяві про забезпечення позову, суд виходить із наступного:

Так, звертаючись до суду з позовною заявою, позивач просив визнати спільною сумісною власністю подружжя майно та здійснити його поділ, зокрема: автомобіля марки «Audi», модель А4, 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , зареєстрований 26.11.2021 року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У поданій до суду заяві позивач просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на зазначений транспортний засіб.

Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках - і користуватися ним. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майновим наслідкам заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19)).

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 932/14900/19.

Розглянувши заяву про забезпечення позову в цій частині, дослідивши додані до заяви докази, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі відчуження відповідачем транспортного засобу та вважає за необхідне частково забезпечити позов шляхом накладення заборони вчиняти дії по відчуженню транспортного засобу марки «Audi», модель А4, 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , зареєстрований 26.11.2021 року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосування саме такого заходу забезпечення позову належним чином запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Накладення судом заборони відчуження майна, що перебуває у власності ОСОБА_3 , в повній мірі може забезпечити виконання рішення суду та не призведе до порушення прав та інтересів інших осіб.

Щодо вимог заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти, які зберігаються у банківських установах, відкритих на ім`я відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.

За змістом частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Разом із тим, із наданої відповіді АТ «Приватбанк» від 24.09.2024 року (а.с.96) встановлено, що рахунок № НОМЕР_2 є зарплатним, а отже накладення на нього арешту суперечить вимогам Закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, суд зауважує, що арештовані кошти слід обмежувати розміром суми позову. Накладення судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачено, але суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18 (провадження № 61-5051св19).

З огляду на зазначене, вимоги заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти, які зберігаються у банківських установах, відкритих на ім`я відповідача, підлягають частковому задоволенню, у межах заявлених позовних вимог, тобто частки грошових активів.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 149- 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на транспортний засіб марки «Audi», модель А4, 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , зареєстрований 26.11.2021 року на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Накласти арешт на грошові кошти, наявні на банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-грошові кошти в сумі 46 грн. 50 коп., які зберігаються на рахунку № НОМЕР_3 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк»;

-грошові кошти в сумі 159 грн. 25 коп., які зберігаються на рахунку № НОМЕР_4 , відкритому в АТ «Державний ощадний Банк України»;

-грошові кошти в сумі 512 грн. 50 коп., які зберігаються на рахунку № НОМЕР_5 , відкритому в АТ «Державний ощадний Банк України»;

-грошові кошти в сумі 8174 грн. 29 коп., які зберігаються на рахунку № НОМЕР_6 , відкритому в АТ «ОТП Банк».

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Копію ухвали суду направити Регіональному сервісному центру ГСЦ МВС у Чернівецькій області та до відповідних органів виконавчої служби - для виконання, а учасникам справи - для відома.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Одовічен Я.В.