(2/199/701/24)
РІШЕННЯ

Іменем України

20.02.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Свержевської В.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтуванні позову зазначила, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до моменту досягнення дитиною повноліття.

У Бахмутському міськрайонному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на виконанні перебуває виконавчий лист №2-1096-07, 6/219/216/2019, виданий Артемівським міськрайонним судом Донецької області від 11.11.2019 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до моменту досягнення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття. У зв`язку із чим державним виконавцем зазначеного територіального органу ДВС було відкрито виконавче провадження №60596440.

Із травня 2019 року відповідач злісно ухилявся від сплати аліментів на дитину, не займався її вихованням, не спілкувався з ним, не цікавився життям, навчанням та станом здоров`я сина.

Утім, за відповідачем, станом на 22.11.2023 року обліковується заборгованість за нарахованими, але не сплаченими боржником аліментами на сина ОСОБА_3 , загальний розмір такої заборгованості за період із травня 2019 року по грудень 2021 року становить 22916,15 гривень.

Позивачка надала розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період із травня 2019 року по грудень 2021 року у сумі 264169,80 гривень.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд стягнути на її користь із відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період із травня 2019 року по січень 2022 року у розмірі 22916,15 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що після ухвалення Артемівським міськрайонним судом Донецької області рішення про стягнення з нього аліментів деякий час він добровільно перераховував аліменти на користь позивачки. Станом на 20.12.2023 року відповідачем частково сплачена заборгованість за аліментами у розмірі 10210,27 грн..

ОСОБА_2 зазначив про те, що перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки він та його родина є переселенцями з м.Бахмут, на теперішній час власного житла не мають. Крім цього, відповідач та його дружина ОСОБА_4 мають певні захворювання, у зв`язку з чим потребують постійного лікування та придбання ліків.

Відповідач офіційно працевлаштований у волонтерському центрі ПОГ «Дніпровське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих», де і вимушений проживати з родиною, оскільки у нього відсутня можливість орендувати житло.

Зазначив, що не ухиляється від сплати аліментів на дитину, однак відсутність доходу, спричинена введенням в Україні військового стану та проблеми зі здоров`ям, свідчить про відсутність вини боржника у виникненні заборгованості по аліментам та, відповідно, виключає підстави для стягнення неустойки (пені), передбачених ст.196 СК України.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій заперечував щодо задоволення позову у повному обсязі та просив провести розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до моменту досягнення дитиною повноліття.

У Бахмутському міськрайонному відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на виконанні перебуває виконавчий лист №2-1096-07, 6/219/216/2019, виданий Артемівським міськрайонним судом Донецької області від 11.11.2019 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до моменту досягнення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття. У зв`язку із чим державним виконавцем зазначеного територіального органу ДВС було відкрито виконавче провадження №60596440.

Таким чином, за період із травня 2019 року по грудень 2021 рік у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 22916,15 гривень.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами СК України, ЦК України, Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про виконавче провадження», Конвенції про права дитини.

Так, положеннями ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Схожі за змістом положенням містить ст.3 Конвенція про права дитини.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аналогічні положення містить ст.27 Конвенції про права дитини, якою також визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.ст.141, 180 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, такий обов`язок є рівним для обох батьків, а розірвання шлюбу між ними, проживання батьків окремо від дитини не звільняє від даного обов`язку щодо дитини.

Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Нормою ст.196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст.11, 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання може виникати в тому числі як безпосередньо з актів цивільного законодавства, так і з рішення суду.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом, зокрема , сплата неустойки.

Положеннями ст.614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За змістом ст.ст.8, 9 ЦК України наведені вище положення ЦК України підлягають застосуванню і до регулювання сімейних відносин.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, керуючись наступним.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Для застосування зазначеної вище санкції (пені) до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно зі ст.189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Тлумачення ст.196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин, зокрема визначених ст.197 СК України, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Разом з тим, аналіз наведених судом вище норм законодавства дає підстави дійти висновку про те, що відповідач, як платник аліментів за рішенням суду, зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що у такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Щодо розрахунку пені, то за змістом норм сімейного законодавства пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати. Розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1%. Тобто у разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, наслідком чого є відповідальність у вигляді неустойки (пені) з розрахунком за такою формулою: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Наведені вище правові висновки та формула розрахунку пені визначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі №333/6020/16 та в подальшому неодноразово застосовані Верховним Судом у постановах від 05 лютого 2020 року по справі №204/1256/19, від 26 лютого 2020 року по справі №208/7353/16-ц, від 22 квітня 2020 року по справі №657/1786/19, від 18 листопада 2020 року по справі №337/3135/17, від 19 січня 2022 року по справі №711/679/21, від 12 квітня 2022 року по справі №381/1553/19.

Стороною позивача здійснено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період із травня 2019 року по грудень 2021 рік у сумі 264169,80 гривень. У той же час, відповідно до ст.196 ч.1 СК України розрахований розмір пені має бути зменшений до 100% заборгованості за аліментами, що становить 22916,15 гривень.

Відповідно до довідки від 15.01.2024 року, виданої Бахмутським міським відділом державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за період із серпня 2022 року по січень 2024 року із ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 стягнуто та перераховано у рахунок погашення заборгованості по аліментам у розмірі 13466,07 грн., а саме:

-12.08.2022 року 2000,00 грн.;

-08.06.2023 року 1274,50 грн.;

-10.07.2023 року 1409,18 грн.;

-08.08.2023 року 1320,20 грн.;

-08.09.2023 року 1239,70 грн.;

-10.10.2023 року 1382,60 грн.;

-08.11.2023 року 1561,70 грн.;

-11.12.2023 року 2022,39 грн.;

-15.01.2024 року 1255,80 грн..

Разом із тим, враховуючи положення ч.2 ст.196 СК України щодо можливості зменшення розміру неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, зважаючи на те, що відповідач під час офіційного працевлаштування частково сплачував аліменти на утримання дитини, однак, станом на теперішній час перебуває у скрутному матеріальному становищі, має певні захворювання, у зв`язку з чим потребує постійного лікування.

Також, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітньою особою. Підтвердження того, що він за станом здоров`я не може працювати, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків, до суду не надано. Відповідач добровільно надає допомогу сину у тій сумі, яку може сплачувати по мірі можливості. Враховуючи вищевикладене, суд вважає стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 5000 гривень 00 копійок.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи положення ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України, результат розгляду справи та приймаючи до уваги, що позивачка на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за даною категорією справ, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 141, 155, 180, 181, 196, 197 СК України, ст.ст. 8, 9, 11, 509, 549, 611, 614 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору на користь держави.

В іншій частині позову, - відмовити.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , тимчасово зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Л.Г. Якименко