РІШЕННЯ
справа № 936/881/24
Провадження № 2-др/936/3/24
28.11.2024 селище Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області у складі
головуючої судді Сухої Н.І.
за участю секретаря судового засідання Іванової Н.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Воловець у порядку загального позовного провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Повідайчика В.І. про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Нижньоворітська сільська рада Мукачівського району Закарпатської області, про усунення перешкод у здійсненні права володіння та користування земельною ділянкою
ОСОБА_1 звернулась до Воловецького районного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права володіння та користування домоволодінням та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу та засипання вигрібної ями, яка розміщена на земельній ділянці дворогосподарства ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 , а також зобов`язати ОСОБА_2 спрямувати каналізаційні стоки, які надходять із будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , в інше, належним чином облаштоване місце, віддалене від дворогосподарства земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .
Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 07.11.2024 у справі № 936/881/24 позов задоволено. Зобов`язано усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права володіння та користування домоволодінням та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу та засипання вигрібної ями, яка розміщена на земельній ділянці дворогосподарства ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_2 спрямувати каналізаційні стоки, які надходять із будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , в інше, належним чином облаштоване місце, віддалене від дворогосподарства земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнено з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , НОМЕР_1 ) 1 211,20 грн судового збору.

У позовні заяві, обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач, зокрема, зазначила, що станом на дату подання позову до суду нею понесено витрати за надання їй професійної правничої допомоги в сумі 30 000,00грн та відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України заявила про надання доказів понесених витрат на професійну допомогу протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення.

Надалі, 08.11.2024 представником позивачки адвокатом Повідайчиком О.І., після ухвалення рішення суду, подано заяву про ухвалення додаткового рішення, відповідно до вимог ст.ст. 141, 270 ЦПК України, в якій просить стягнути з відповідача судових витрат на правову допомогу в розмірі 30 200,00 грн, 494,00 грн матеріальної шкоди та 100 000,00 грн моральної шкоди.

Клопотання призначене до розгляду в судовому засіданні на 19.11.2024.

Представником позивача 19.11.2024 подано заяву про відмову від ухвалення додаткового рішення в частині позовних вимог про стягнення 494,00грн матеріальної шкоди та 100 000,00грн моральної шкоди та просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 30 200,00грн.

Відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Сторони в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду заяви, суд вважає за можливе провести розгляд зави про ухвалення додаткового рішення суду за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляду на таке.

Згідно із ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Частиною першою ст.133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 в справі № 755/9215/15-ц).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 753/15687/15-ц від 14.11.2018.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36),від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому з огляду на положення ч. 3ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Відповідно до ч. 3ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 у справі № 820/4263/17).

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

На підтвердження факта надання адвокатом Повідайчиком В.І. послуг позивачу суду надані наступні докази:

- ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Повідайчиком В.І. у Воловецькому районному суді Закарпатської області серія АО №1137709 від 07.08.2024;

- свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю Повідайчиком В.І. серії ЗР №21/2823 від 14.06.2021;

- договір доручення про надання правової допомоги від 12.07.2024, укладеним між адвокатом Повідайчиком В.І. та ОСОБА_1 ;

- додаткову угоду від 07.11.2024 до договору-доручення про надання правової допомоги від 12.07.2024, відповідно до якої гонорар адвоката за захист прав та законних інтересів клієнтки в суді першої інстанції становить 30 200,00 грн;

- акт прийняття-здавання наданих послуг згідно додаткової угоди до договору-доручення про надання правової допомоги від 07.11.2024, в якому зазначено детальний опис правничої допомоги та кількість годин надання такої допомоги.

Проаналізувавши надані позивачем документи на підтвердження витрат на послуги адвоката, зокрема акт прийняття-здавання наданих послуг згідно додаткової угоди до договору-доручення про надання правової допомоги від 07.11.2024, в якому зазначено детальний опис правничої допомоги та кількість годин надання такої допомоги, суд вважає, що зазначені в акті послуги, а саме: усна консультація по справі, вивчення матеріалів справи, обрання способів захисту та оцінка перспектив, підготовка процесуальних документів належать до однієї послуги наданої адвокатом - оформлення процесуальних документів.

Суд враховує, що подання клопотання, участь в судовому засіданні, в тому числі підготовка промови в судових дебатах та прибуття до суду є правом сторони у справі, а не обов`язком.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, враховуючи надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, виходячи з принципів обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, фактично виконану адвокатом роботу (надані послуги), час витрачений на виконання відповідних робіт (послуг), обсяг наданих робіт (послуг), значення справи для сторін, реальності наданої позивачу правничої допомоги адвоката, суд дійшов висновку, що обгрунтованими до відшкодування є витрати на правничу допомогу у розмірі 12 150,00 грн, що відповідає таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність.

З врахуванням наведеного заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення суду у даній цивільній справі слід задоволити частково.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 260, 270 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, про розподіл судових витрат (вх. № 4397/24 від 08.11.2024) задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) 12 150 (дванадцять тисяч сто п`ятдесят) грн витрат на професійну правничу допомогу.

В частині стягнення в сумі 118 544,00 грн відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354,355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Наталія Суха