Справа №:755/5720/24
Провадження №: 2/755/4174/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" травня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Арапіної Н.Є., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про вселення, визначення порядку користування квартирою та розподіл особового рахунку,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про вселення та визначення порядку користування квартирою.

Ухвалою суду від 18 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 05 травня 2024 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Ухвалою суду від 05 травня 2024 року прийнято заяву про уточнення позовних вимог у цивільній справі та постановлено: в подальшому розглядати справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, визначення порядку користування квартирою та розподіл особового рахунку; залучити до участі у справі третю особу Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва».

Ухвалою суду від 10 травня 2024 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Ухвалою суду від 10 травня 2024 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про залучення до участі у справі третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації відмовлено.

До суду надійшло клопотання відповідача, в якому просить закрити провадження по справі в частині вимог щодо визначення порядку користування спірним житловим приміщенням на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2022 року по справі № 755/158010/21 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визначення порядку користування житловим приміщенням задоволено частково: зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні власністю, а саме частиною квартири АДРЕСА_1 (відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень).

Зі змісту вказаного рішення, убачається, що позивач просила встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : - у користування ОСОБА_1 виділити кімнату площею 14,9 кв.м., позначена на плані за №4 та балкон площею 0,8 кв.м., що позначений на плані літерою «І»; -у користування ОСОБА_2 виділити кімнату, площею 14,7 кв.м., позначену на плані за №5; - в загальному користуванні залишити: коридор площею 4,5 кв.м., (позначений на плані №1), санвузол площею 3,1 кв.м., (позначений на плані №2), кухня площею 8,2 кв.м. (позначена на плані №3)

Відмовляючи у позові, в рішенні вказано, що суд не вбачає підстав для визначення порядку користування квартирою у спосіб визначений позивачем, оскільки виділення позивачу кімнату площею 14,9 кв.м., яка є суміжною з окремою житловою кімнатою 14,9 кв.м та проходом до місць загального користування, тобто є прохідною, є неможливим з технічної точки зору, в той же час при розгляді такої категорії спорів, що пов`язанні з визначенням порядку користування житловим приміщенням, визначальним є розмір житлової площі, яка припадає на кожного з співвласників житлового приміщення, технічні характеристики жилих приміщень, оскільки виділене у користування жиле приміщення має бути ізольоване та не пов`язане з іншою кімнатою спільним входом, що враховано судом в межах даного спору.

Дослідивши вказані обставини, суд зазначає наступне.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19 (провадження № 61-6741св21), від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20 (провадження № 61-12194св21), від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21 (провадження № 61-13906св21).

У теперішній час позивач вимоги обгрунтовує посиланням на висновки експерта від 04 березня 2024 року щодо можливості відокремлення та ізолювання житлових кімнат.

За встановлених обставин у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі в частині вимог щодо визначення порядку користування спірним житловим приміщенням слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 223, 247, 255, 260, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі в частині вимог щодо визначення порядку користування спірним житловим приміщенням відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 353 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України).

Суддя Н.Є.Арапіна