ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3706/24
провадження № 2/753/4298/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 рокуДарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Сирбул О.Ф., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ТОВ "Євро-Реконструкція" звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за послугу з постачання гарячої води у розмірі 46 380,95 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 5 405,51 грн., 3 % річних у розмірі 1 109,75 грн., а всього 52 896,21 грн., судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач мешкає в квартирі АДРЕСА_1 , а відтак є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідач своєчасно з вересня 2017 року не вносила плату за отримані послуги з гарячого водопостачання, що обумовило виникнення заборгованості, яка станом на 01.01.2024 складає 46 380,95 грн.

Відповідач як боржник, що прострочила виконання грошового зобов`язання, на підставі положень ст. 625 ЦК України зобов`язана також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової та трьох відсотків річних.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.03.2024 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи (ст. 279 ЦПК України).

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

26.03.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнає позов в повному обсязі, вважає позов необгрунтованим та не доведеним, вказала, що з 21.03.2022 перебуває закордоном, а отже не користується послугою гарячого водопостачання на підставі вищевикладеного просить відмовити в задоволенні позову.

01.04.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому зазначає, що проживання відповідача в іншому місці не звільняє її від сплати отриманих комунальних послуг, починаючи з липня 2014 року позивач направляє на адресу усіх споживачів квитанції, в яких вказано кількість осіб, що проживають у квартирі, порядок нарахування коштів за гаряче водопостачання, існуючий розмір боргу у разі його наявності, а також постійно повідомляється про те, що показання квартирних засобів обліку щомісяця мають зніматися споживачами та надаватися виконавцю послуг, у разі ненадання показань нарахування виконуються за показаннями будинкового вузла обліку або за нормами споживання. Відповідач із заявою щодо незгоди з приводу розміру нарахованих їй згідно квитанцій коштів за надані послуги не зверталася. Питання про непроживанння осіб за місцем реєстрації ніяким чином не впливає на нарахування за послуги, споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні, на підстві вищевикладеного просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

11.04.2024 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких вказує, що у розрахунку позивача є суперечності, оскільки за спірний період за визначені позивачем обсяги послуги нараховано 36 983,82 грн., однак позивач заявляє вимогу про стягнення основної заборгованості у сумі 46 380,95 грн. з урахуванням проведених оплат та надходження субсидії у сумі 8 332,42 грн. та 1 173,84 грн., що майже на 10 000,00 грн. більше ніж нараховано. Таким чином, ігнорується оплата за фактично спожиті послуги. За проведеним відповідачем перерахунком обсяг фактично спожитої послуги та зазначеного позивачем тарифу вартість фактично спожитої послуги за гаряче водопостачання становить 12 745,04 грн., з яких сплачено 9 506,26 грн., а отже заборгованість за фактично надану послугу у спірний період становить 3 238,78 грн., також відповідач просить відмовити в задоволенні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційної складової.

17.04.2024 від представника позивача надійшли пояснення до поданих відповідачем заперечень, в який зазначає, що відповідно до наявних облікових даних лише з 14 квітня 2023 року позивачем прийнято на облік встановлений у квартирі АДРЕСА_1 індивідуальний засіб обліку споживання гарячої води, заводський номер 07020183. Оскільки до 14.04.2023 не приймалися на облік індивідуальні засоби обліку гарячого водопостачання, які зі слів відповідача раніше були встановлені в квартирі, нарахування плати за надані послуги з гарячого вододопостачання з вересня 2017 року по травень 2020 року здійснювалися по нормі споживання на двох осіб, місце проживання яких зареєстроване в квартирі (норма споживання 3 куби на одну особу). З червня 2020 року по 13 квітня 2023 року нарахування коштів за надані послуги з гарячого водопостачання здійснювалися на підставі показників будинкового засобу обліку споживання гарячої води, з розрахунку на двох осіб, місце проживання яких зареєстровано в квартирі. З 14 квітня 2023 року по 31 грудня 2023 року нарахування коштів за надані послуги з гарячого водопостачання здійснювалися на підставі переданих споживачем показників індивідуального засобу обліку. Наявність в квартирі індивідуального засобу обліку гарячої води/холодної води/теплової енергії, бойлеру не передбачає припинення виконавчем послуги нарахування або нарахування за показниками, з якими роки назад квартирний лічильник був взятий на облік, законодавець закріпив з споживача послуги обов`язок щомісяця подавати виконавцю послуги показники індивідуальних засобів обліку, у той же час виконавець послуги не має права брати до уваги показники неповіреного індивідуального засобу обліку. Зазначені відповідачем засоби обліку гарячої води на обліку у ТОВ «Євро-Реконструкція» до 14.04.2023 не перебували.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, надання послуг з постачання теплової енергії/централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ».

Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг, на час виникнення спірних правовідносин, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» № 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ».

З матеріалів справи вбачається, що проект договору про надання ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , а відтак є споживачем послуг з постачання гарячої води за даною адресою.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами не укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до п.п. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором.

Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачі є споживачами комунальних послуг.

Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 540 ЦК України, якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором, актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач з вересня 2017 року не вносила плату за отримані послуги з постачання гарячої води, у зв`язку з чим, згідно з розрахунку заборгованості, за нею утворилась заборгованість, яка станом на 01.01.2024 становить 46 380,95 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 5 405,51 грн., 3% річних у розмірі 1 109,75 грн.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості досліджено та перевірено судом, а відтак покладено в основу рішення.

Відповідачем всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг.

Суд, оцінює критично обставини зазначені відповідачем у відзиві та запереченнях на позовну заяву, оскільки відповідачем не надано доказів зверення з заявою до позивача щодо незгоди з приводу розміру нарахованих їй згідно квитанцій коштів за надані послуги, не надано доказів повідомлення позивача щодо встановлення опломбування та постановки на облік індивідуального засобу гарячої води до 14.04.2023 та свідоцтв про проведення повірки цих індивідуальних засобів обліку, про які відповідач зазначала у відзиві, отже споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за житлово-комунальні послуги в розмірі 52 896,21 грн. є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 540, 541, 543, 610, 625 ЦК України, ст.ст. 7, 19, 26, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 10, 12, 81, 141, 223, 265, 268, 274, 279, 280, ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву - задовольнити.

Стягнути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальність «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (, місцезнаходження: вул. Гната Хоткевича, 20, м. Київ, 02094) заборгованість із сплати послуг за гаряче водопостачання у розмірі 46 380,95 грн., інфляційну складовау боргу 5 405,51 грн., 3 % річних 1 109,75 грн., всього 52 896,21 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальність «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (, місцезнаходження: вул. Гната Хоткевича, 20, м. Київ, 02094) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3 028,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 14.05.2024.

Суддя: