14.05.2024 Справа № 756/1516/24
Унікальний номер 756/1516/24
Номер провадження 2/756/1996/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.

секретар судового засідання - Крикун І.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2024 року позивач ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Гречкосій А.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: зняти арешт з майна ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № НОМЕР_4 від 25 грудня 2012 року; зняти арешт з майна ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № НОМЕР_5 від 25 грудня 2012 року.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після його смерті залишилась спадщина. Маючи на меті оформити спадщину після смерті батька, позивач ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса КМНО Любенко Т.М., проте отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на все майно спадкодавця накладено арешт на підставі постанов Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № НОМЕР_4 від 25 грудня 2012 року та ВП № НОМЕР_5 від 25 грудня 2012 року.

Зазначає, що відносно померлого ОСОБА_3 відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження. Наявність обтяження перешкоджає позивачу реалізувати свої права та отримати свідоцтво про право на спадщину.

Вказане стало підставою для звернення до суду із позовом.

Процесуальний рух справи

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 лютого 2024 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С.

Ухвалою суду від 07 лютого 2024 року відкрито спрощене провадження по справі та призначено підготовче засідання на 11 березня 2024 року.

11 березня 2024 року судове засідання відкладено через неявку сторін до 08 квітня 2024 року.

Ухвалою суду від 11 березня 2024 року витребувано з Державного підприємства «Інформаційний центр «Міністерства юстиції України» копії документів на підставі яких внесено відомості про арешт нерухомого майна ОСОБА_3 від 25 грудня 2012 року реєстраційний номер обтяження № 13436261 та № 13436346, а саме: постанови про арешт майна ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва (ВП № НОМЕР_4 та ВП № НОМЕР_5) .

08 квітня 2024 року судове засідання відкладено до 08 травня 2024 року через неявку сторін.

Представник позивача у судовому засіданні 08 травня 2024 року позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Такж просила долучити відповіді з Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) на адвокатські запити.

Представник відповідача у судове засідання 08 травня 2024 року не з`явився, відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності осіб, які не з`явились.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Учасник процесу зобов`язаний добросовісно користуватись своїми процесуальними правами (частина третя статті 27 ЦПК України 2004 року).

Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов до висновку про відсутність наявність правових підстав для задоволення позову.

Фактичні обставини справи

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у ній письмові докази судом встановлено наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с.10).

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , вбачається що батьками ОСОБА_2 є: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.9).

21 листопада 2023 року, спадкоємець померлого ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса КМНО Любенко Т.М. зі заявою про прийняття спадщини (а.с.11)

Згідно інформаційної довідки, сформованої 18 грудня 2023 року приватним нотаріусом Любенко Т.М. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо особи ОСОБА_3 , вбачається, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наявні обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 13436261 зареєстрований 25 грудня 2012 року, підстава постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № НОМЕР_4, 25.12.2012, ВДВС Оболонського РУЮ, та арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 13436346 зареєстрований 25 грудня 2012 року, підстава постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № НОМЕР_5, 25.12.2012, ВДВС Оболонського РУЮ.

З відповіді Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) від 07 травня 2024 року на запит адвоката Гречкосій А.В., вбачається що перевіркою відомостей, які містяться в АСВП встановлено, що виконавче провадження № НОМЕР_4 було завершено, про що 30 травня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавчі провадження за 2003-2019 роки знищені, у зв`язку з чим надати копії матеріалів виконавчого провадження не виявляється можливим.

З відповіді Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) на запит адвоката Гречкосій А.В., вбачається що перевіркою відомостей, які містяться в АСВП встановлено, що виконавче провадження № НОМЕР_5 було завершено, про що 30 травня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавчі провадження за 2003-2019 роки знищені, у зв`язку з чим надати копії матеріалів виконавчого провадження не виявляється можливим.

Суть спірних правовідносин, нормативне обґрунтування та позиція суду

Спір між сторонами виник з приводу зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_3 .

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як випливає зі змісту статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

За частинами 1 та 5 статті 59 ЗУ Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Накладена заборона відчуження, впродовж тривалого часу за відсутності виконавчого провадження, порушує право позивача на вільне користування майном, існування на даний час підстав для такого обтяження судом не встановлено, позивач позбавлений можливості захистити свої права в інший спосіб.

Вимога позивача, що ґрунтується на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Як встановлено судом під час розгляду справи відносно померлого ОСОБА_3 відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження.

За таких обставин суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна, яке належало за життя ОСОБА_3 , тому що відповідні записи у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо заборони відчуження нерухомого майна порушує права позивача, який має право на отримання свідоцтва на спадщину, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а арешт майна порушує та обмежує право позивача на спадщину.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 18, 43, 44, 76 - 81, 89, 141, 259, 263 - 265, 354 - 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 до Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту.

Зняти арешт з майна ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) накладений на підставі постанов Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № НОМЕР_4 від 25 грудня 2012 року та ВП № НОМЕР_5 від 25 грудня 2012 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14 травня 2024 року.

Суддя І.С. Шролик