Справа № 495/8640/21
№ провадження 2-к/495/2/2024
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання

"08" травня 2024 р. м. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі головуючого:

одноособово судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Ульвіс К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника боржника про заслуховування думки дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по цивільній справі за клопотанням ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,

представника боржника адвоката Кузьменко М.Б.,

Встановив:

В проваджені Білгород Дністровського міськрайонного суду перебуває на розгляді клопотанням ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

В судовому засіданні від представника боржника надійшло клопотання про заслуховування думки дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого просить суд постановити ухвалу про заслуховування думки дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 09.12.2021 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області прийнято до розгляду клопотання ОСОБА_4 (далі за текстом Заявник) про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду - рішення апеляційного суду м. Рима /палата з розгляду справ неповнолітніх цивільна палата/ Італійської республіки від 18.02.2020 року, справа № 51748/18. Вказаним рішенням постановлено позбавити ОСОБА_3 (далі - Боржник) батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_1 , передати останнього під опіку батьку - ОСОБА_2 , стягнути з Боржника судові витрати у розмірі 8000 євро.

Відповідно до статті 13 Конвенції правова допомога не надається, якщо її надання може завдати шкоди суверенітету чи безпеці чи суперечить основним принципам законодавства запитуваної Договірної Сторони.

Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини у цій сфері, є Закон України "Про охорону дитинства" (Преамбула Закону).

Відповідно до статті 1 Закону забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Відповідно до положень статті 3 Конвенції «Про захист прав дитини», яка передбачає, що у випадку наявності будь-якої правової колізій, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Вказана норма кореспондується із положеннями частини другої статті 23 «Конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей», яка визначає випадки, коли у визнанні рішення суду договірної держави може бути відмовлено, а саме: якщо таке визнання явно суперечить публічному порядку держави, в якій було подано прохання, з урахуванням найвищих інтересів дитини.

Перебуваючи тривалий час в Україні, дитина соціально адаптувалася, їй забезпечені належні побутові умови, умови для фізичного, духовного, освітнього розвитку. Різка зміна укладу життя, розлучення дитини з матір`ю, може негативно вплинути на фізичне і психічне здоров`я дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

З досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не лише бути вислуханою і почутою, а й брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема у визначенні місця проживання.

06 травня 2024 року від заявника ОСОБА_2 надійшли письмові заперечення на клопотання боржника про заслуховування думки дитини, відповідно до яких просить суд в задоволені клопотання боржника про заслуховування думки дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовити, зазначаючи, що питання про місце проживання по даній справі не вирішується, воно вже остаточно вирішене Рішенням, тому посилання на ч. 1,2 ст. 171 СК України є абсолютно не вірним, спір між батьками є вирішеним остаточно всіма інстанціями судової влади Італійської республіки, питання стоїть виключно щодо виконання рішення.

Думка дитини, її ставлення до будь яких питань ані в діючому процесуальному законодавстві, ані в Конвенції не зазначені взагалі.

Таким чином, просить суд звернути увагу, що висловлювати своє ставлення дитині вже надавалась можливість, саме на висловлення своєї думки, як то передбачено діючим процесуальним законодавством та положеннями Конвенції, і такий перелік є вичерпаним.

Думка дитини, її ставлення до будь яких питань ані в діючому процесуальному законодавстві, ані в Конвенції не зазначені взагалі.

В судовому засіданні представник боржника клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

Заявник не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, висловив свою думку у письмових поясненнях.

Суд розглядає клопотання за відсутність належним чином повідомленого заявника, з урахуванням наданих письмових пояснень.

Вислухавши представника боржника, оголосивши письмові заперечення заявника, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 09 грудня 2021 року Ухвалою суду прийнято до розгляду клопотання ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та повідомлено боржника ОСОБА_3 про надходження клопотання та запропонований їй у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

14 січня 2022 року від боржника надійшли письмові заперечення.

21 січня 2022 року доповнення до заперечень на клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

04 лютого 2022 року Ухвалою суду призначений розгляд клопотання у приміщенні Білгород Дністровського міськрайонного суду.

27 травня 2022 року від боржниці надійшли додаткові письмові пояснення на клопотання.

16 травня 2023 року від боржника надійшли додаткові письмові пояснення на клопотання.

11 квітня 2024 року від представника боржника надійшло клопотання про заслуховування думки дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого просить суд постановити ухвалу про заслуховування думки дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Порядок розгляду клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду регламентується положеннями ст. ст. 462-470 ЦПК України.

Ст. 467 ЦПК України, визначений порядок розгляду клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, відповідно до якого про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду суд у п`ятиденний строк письмово повідомляє боржника і пропонує йому у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

2. Після подання боржником заперечень у письмовій формі або у разі його відмови від подання заперечень, а також якщо у місячний строк з часу повідомлення боржника про одержане судом клопотання заперечення не подано, суддя постановляє ухвалу, в якій визначає дату, час і місце судового розгляду клопотання, про що сторони повідомляються письмово не пізніше ніж за десять днів до його розгляду.

3. За заявою будь-якої із сторін і за наявності поважних причин суд може перенести час розгляду клопотання, про що повідомляє сторони.

4. Розгляд клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду проводиться суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

5. Неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

6. Розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання. Копія ухвали надсилається судом сторонам у триденний строк з дня постановлення ухвали.

7. Якщо рішення іноземного суду вже виконувалося раніше, суд визначає, в якій частині чи з якого часу воно підлягає виконанню.

8. Якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

9. Розгляд питання про вжиття передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову здійснюється відповідно до глави 10 розділу I цього Кодексу.

Таким чином, діючим процесуальним законодавством при розгляді зазначеного клопотання, така процесуальна дія, як заслуховування думки дитини, не передбачена.

Суд погоджується з твердженнями представника боржника, що відповідно до частин першої та другої статті 171 Сімейного кодексу України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

З досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не лише бути вислуханою і почутою, а й брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема у визначенні місця проживання.

Разом з тим, питання в судовому засіданні щодо визначення місця проживання дитини не розглядається, на розгляді суду перебуває клопотання ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Таким чином, представником боржника не доведено підстав та необхідності при розгляді клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду заслуховувати думку дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволені клопотання представника боржника про заслуховування думки дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по цивільній справі за клопотанням ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Керуючись ст. ст. 258, 260, 463,464,466, 467 ЦПК України, суд, -

Постановив:

В задоволені клопотання представника боржника про заслуховування думки дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по цивільній справі за клопотанням ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 13 травня 2024 року.

Суддя: